ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року	Львів	Справа № 140/1710/24 пров. № А/857/9233/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представника позивача : Щербюк О.Ю.,
представника відповідача : Васютич О.П.,

розглянувши в  в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі № 140/1710/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маст Компані» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
суддя в 1-й інстанції – Ковальчук В.Д.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення - м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                      В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маст Компані» (далі також ТзОВ «Маст Компані», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі також митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товарів (дизельних генераторів), які поставлялися на умовах зовнішньоекономічного контракту від 01.09.2022 №0109-1, укладеного між фірмою Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) та ТзОВ «Маст Компані», позивач 21.12.2023 через декларанта подав до Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №23UA205140106569U4, в якій митну вартість визначив за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, й до фактурної вартості додав також транспортні витрати в сумі 4160,00 доларів США, 10 000,00 грн та складські послуги в розмірі 930,00 євро. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/033987 (далі – картка відмови) і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2, визначивши митну вартість товарів за резервним методом, а саме: товар 2 - на рівні 6,34 доларів США/кг за МД №UA100060/2023/414053 від 23.06.2023; товар 3 – на рівні 6,61 доларів США/кг за МД №UA100100/2023/441268 від 08.08.2023, що мало наслідком збільшення митних платежів на 447 920,39 грн. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується з таким рішенням й вважав, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом - вартість самого товару та витрати на транспортування, а також складські послуги і які не мають ніяких розбіжностей у визначенні якісних та кількісних показників, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Таким чином, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.
Тобто, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, на думку позивача не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Вважає, що вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи специфікацію, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару. Не є розбіжністю інформація у поданих документах про умови поставки, оскільки остання визначається саме в інвойсі.
Позивач наголошує, що твердження митного органу щодо можливого заниження транспортних витрат спростовується доданими до митного оформлення документами, так і документами, що подані митному органу в порядку статті 55 МК України, які не містили жодних розбіжностей, а позивачем були надані документи, що підтверджували вартість зберігання товарів.
Відтак, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 21 грудня 2023 року №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маст Компані» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 10218,81 (десять тисяч двісті вісімнадцять гривень 81 коп.).

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що ‘…з наданих митному органу документів підтверджувалася вартість товару та заявлені до митної вартості витрати, пов`язані із транспортуванням. Зазначені документи не мали між собою розбіжностей, що впливали на митну вартість і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом, а посилання митного органу на вказані розбіжності є необґрунтованими. 
Апелянт звертає увагу на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме: - згідно рахунку–проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 вартість товару становить 336 140 дол. США та передбачена 100% передоплата. Згідно банківського платіжного документу від 13.01.2023 № 137 здійснений платіж в сумі 150 000 дол. США, що не відповідає умовам оплати, зазначеним в рахунку–проформі від 01.08.2023 №YHCK230802 та Специфікації №1 від 01.08.2023 – 100% передоплата. Також апелянт зазначає, що оплата за товар датується 13.01.2023, що передує виставленій специфікації та рахунку-проформі від 01.08.2023; - в графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу від 13.01.2023 № 137 зазначений контракт від 01.09.2023 № 0109-1, тобто невідомо за яку поставку була здійснена оплата; - згідно рахунку–проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 та специфікації №1 від 01.08.2023 зазначені умови поставки FOB Chongqing, що суперечить умовам поставки, вказаним в рахунку-фактурі від 25.08.2023 № YHCK230802-4 – FCA Chongqing; - згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.11.2023 № FP/6/11/23/OSA датою оплати є 15.11.2023, однак платіжного документа, що підтверджує оплату транспортних послуг не подано до митного оформлення; - Договір (контракт) на перевезення між Надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ «МАСТ КОМПАНІ» не подано до митного оформлення; - Договір зберігання від 17.11.2022 № 302, зазначений в фактурі від 21.12.2023 №0092/12/23/FVW не подано до митного оформлення; - згідно коносаменту від 02.09.2023 № NSHA09230388 порт розвантаження зазначений GDANSK, POLAND, однак місце завантаження товару, вказане в автотранспортній накладній від 19.12.2023 № 191223-MC – CHELM, POLSKA. В документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.12.2023 № 124 транспортні послуги зазначені по маршруту м. Хелм (Польща) - м. Луцьк (Україна). Відстань між маршрутом (портом розвантаження) GDANSK, POLAND - CHELM, орієнтовно 656 км. Інформацію про транспортні витрати за вищезазначеним маршрутом не подано до митного оформлення. 
Також зазначає, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно. Однак в подальшому декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості.
Окрім того, на думку апелянта висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості витребування митницею тих чи інших документів є нічим іншим ніж звуженням повноважень митниці та самовільним трактуванням положень митного законодавства. Зокрема апелянт зазначає про те, що незрозумілими є дії суду щодо встановлення обґрунтованості/необґрунтованості витребування митницею того чи іншого документа, якщо таке право чітко регламентовано прямою нормою закону та вказує на намагання митниці встановити дійсні відомості щодо числового значення заявленої декларантом митної вартості.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення розбіжностей, які безпосередньо впливали на можливість визнання заявленої за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом. За наведених умов митниця зобов`язана самостійно здійснювати визначення митної вартості шляхом її коригування із застосуванням методів, визначених МКУ.
Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно наступних митних декларацій: МД № 23UA20514005816U8 від 20.07.2023 року, МД № 23UA205140058139U7 від 20.07.2023 року. 
З огляду на вищезазначене, апелянт вважає, що рішення про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000824/2 від 21.12.2023 року є таким, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
На виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2024 року розгляд апеляційної скарги призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні. 

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 01.09.2022 між ТзОВ «Маст Компані» (Україна) та фірмою Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) був укладений договір поставки №0109-1, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у власність, у порядку та на умовах, передбачених договором, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати його. Кількість, асортимент (номенклатура), строки поставки та ціна товару визначається в узгоджених сторонами замовленнях (або рахунках). 
Пунктом 2.4. цього договору передбачено, що у випадку погодження з умовами поставки покупець повідомляє про це постачальника і сторони підписують специфікацію. Конкретні строки поставки визначаються специфікацією.
Відповідно до пункту 3.2. договору покупець здійснює оплату товару у валюті долар США за безготівковим розрахунком шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків
Пунктом 3.1. договору сторони визначили порядок розрахунків, зазначивши, що він може змінюватись підписаною між сторонами специфікацією.
13 січня 2023 року ТзОВ «Маст Компані» здійснило попередню оплату за товар в розмірі 150 000,00 доларів США. Попередня оплата була здійснена з призначенням платежу: «за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022».
01 серпня 2023 року сторони підписали специфікацію №1 до договору поставки№0109-1 від 01.09.2022.
В зазначеній специфікації сторони обумовили партію товару, що буде поставлена, асортимент (номенклатуру) товару, що буде поставлений, його кількість, умови оплати та умови поставки. 
Так, зазначеною специфікацією була передбачена поставка: інверторних генераторів YH2200i за ціною одного 178,00 доларів США в кількості 250 штук на загальну суму 44 500,00 доларів США (позиція 1 специфікації); дизельних генераторів YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 400 штук на загальну суму 108 120,00 доларів США (позиція 4 специфікації); дизельних генераторів YH11000AE за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 200 штук на загальну суму 101 880,00 доларів США (позиція 5 специфікації). Визначені умови оплати - 100% попередня оплата, умови поставки: FOB Chongqing, China, якщо інше не зазначено в інвойсі.
01.08.2023 фірма Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) видала ТзОВ «Маст Компані» рахунок-проформу YHCK230802 на суму 336 140,00 доларів США. В проформі в частині оплати зазначено 100% депозит, тобто кошти на час виставлення проформи є в наявності в покупця, а в частині умов поставки: FOB Chongqing, China, в частині дати відправлення: протягом 40 днів.
25.08.2023 фірма Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) здійснила поставку ТзОВ «Маст Компані» частину товару з узгодженої між сторонами в Специфікації №1 партії товару на суму 75 012,00 доларів США, а саме поставила товариству: інверторні генератори YH2200i за ціною одного 178,00 доларів США в кількості 45 штук на суму 8 010,00 доларів США; дизельні генератори YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 50 штук на суму 13 515,00 доларів США; дизельні генератори YH11000АЕ за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 105 штук на суму 53 487,00 доларів США, що підтверджується комерційним інвойсом YHCK230802-4 від 25.08.2023, в якому зазначено: найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару, що буде поставлено, а саме: інверторний генератор YH2200i за ціною одного 178.00 доларів США в кількості 45 штук на суму 8 010,00 доларів США; дизельний генератор YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 50 штук на суму 13 515,00 доларів США; дизельний генератор YH11000АЕ за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 105 штук на суму 53 487,00 доларів США, на загальну суму поставки 75 012,00 доларів США, зазначені в інвойсі умови поставки FCA Chongqing, China.
Поставка товару здійснювалась на умовах FCA Chongqing, China. Перевезення товару здійснювалось за наступними маршрутами: Chongqing (Китай) - Chelm (Польща) фірмою OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща) на підставі контракту №2-Т від 18.11.2022 року. Відповідно до п. 1.1. цього контракту даний контракт регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при міжнародних перевезеннях вантажів, а також надання інших супутніх послуг. Пунктом 1.2. контракту обумовлено, що виконавець зобов`язується доставити ввірений йому вантаж, а також виконати інші супутні послуги, згідно виставлених проформ до контракту, до пункту призначення, вказаного в проформі, в термін і видати уповноваженій на одержання вантажу особі. Вартість перевезення одного контейнера по зазначеному маршруту становить 4160,00 доларів США і включає в себе морське перевезення, автомобільне перевезення, плата за обслуговування на терміналі ТНС, вивізне мито, ТД1, мито за обробку, що підтверджується проформою-інвойсом FP/6/11/23/OSA, платіжною інструкцією №241 від 16.11.2023 (були подані при здійсненні митного оформлення); інвойсом №2539/11/23/OSA від 29.11.2023 року (поданий митному органу в порядку ст. 55 МК України); за маршрутом Chelm (Польща) - митний перехід Ягодин (Україна) ТОВ «Метпровуд» на підставі договору заявки №18/12 на міжнародні вантажні перевезення від 18.12.2023. Вартість перевезення за даним маршрутом згідно довідки перевізника №124 від 19.12.2023 року становить 10 000,00 (десять тисяч) гривень. 
В процесі доставки товару ТзОВ «Маст Компані» користувалось послугами митного складу в м. Chelm. Зазначені послуги надавала фірма ASSA Sp.Z о.о. згідно договору складського зберігання №302 від 17.11.2022. Вартість послуг зі зберігання товару становить 930 євро та підтверджується рахунком-фактурою №0092/12/23/FVW від 21.12.2023 (поданий митному органу при митному оформленні), платіжною інструкцією в іноземній валюті №245 від 22.12.2023, листом за вих. №02 від 22.12.2023 фірми ASSA Sp.Z о.о. про конкретизацію наданих фірмою послуг (подані митному органу в порядку ст. 55 МК України).
21.12.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару - дизельних генераторів ТзОВ «Маст Компані» через декларанта подало МД №23UA205140106569U4. Фактурна вартість імпортованого товару становить 75   012,00 доларів США (еквівалентно 2 816 820,62 грн). До складових митної вартості (до ціни товару) декларантом включено суму 204 406,41 грн, а саме витрати на транспортування в розмірі 4 160,00 доларів США, 10 000,00 грн та складські витрати в сумі 930,00 євро.   
До митної декларації додано (графа 44 МД): договір поставки №0109-1 від 01.09.2022; платіжну інструкцію №137 від 13.01.2023; специфікацію №1 від 01.08.2023; проформу-інвойс №YHCK230802 від 01.08.2023; інвойс №YНСК230802-4 від 25.08.2023; пакувальний лист б/н від 25.08.2023; контракт № 2-Т від 18.11.2022; проформу-інвойс №FP/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023; коносамент NSHA09230388 від 02.09.2023; договір складського зберігання №302 від 17.11.2022; транзитну декларацію Т1 MRN 23PL301010NU6CRTD3 від 19.12.2023;  інвойс №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; договір-заявку №18/12 від 18.12.2023; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №191223-МС; довідку про транспортні послуги №124 від 19.12.2023; технічні паспорти на товар від 21.12.2023; калькуляцію транспортних витрат №1424 від 18.12.2023.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні декларанту зазначив про наступні розбіжності в поданих документах:
Згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 вартість товару становить 336 140 дол. США та передбачена 100% передоплата. Згідно банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 здійснений платіж в сумі 150 000 дол. США, що не відповідає умовам оплати, зазначеним в рахунку-проформі від 01.08.2023 №YHCK230802 та Специфікації №1 від 01.08.2023 - 100% передоплата. Також зазначено, що оплата за товар датується 13.01.2023, що передує виставленій специфікації та рахунку-проформі від 01.08.2023.
В графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 зазначений контракт від 01.09.2023 № 0109-1, тобто невідомо за яку поставку була здійснена оплата.
Згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 та специфікації №1 від 01.08.2023 зазначені умови поставки FOB Chongqing, що суперечить умовам поставки, вказаним в рахунку-фактурі від 25.08.2023 № YHCK230802-4 – FCA Chongqing.
Згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.11.2023 №FP/6/11/23/OSA датою оплати є 15.11.2023, однак платіжного документа, що підтверджує оплату транспортних послуг не подано до митного оформлення.
Договір (контракт) на перевезення між надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ «Маст Компані» не подано до митного оформлення.
Договір зберігання від 17.11.2022 № 302, зазначений в фактурі від 21.12.2023 №0092/12/23/FVW не подано до митного оформлення.
Згідно коносаменту від 02.09.2023 № NSHA09230388 порт розвантаження зазначений GDANSK, POLAND, однак місце завантаження товару, вказане в автотранспортній накладній від 19.12.2023 № 191223-MC - CHELM, POLSKA. В документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.12.2023 № 124 транспортні послуги зазначені по маршруту м. Хелм (Польща) - м. Луцьк (Україна). Відстань між маршрутом (портом розвантаження) GDANSK, POLAND - CHELM, орієнтовно 656 км. Інформацію про транспортні витрати за вищезазначеним маршрутом не подано до митного оформлення.
Вищезазначене, на думку митного органу, свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості. 
Декларанту запропоновано подати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) транспортні (перевізні) документи, в т.ч. договір (контракт) на перевезення між надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ «Маст Компані»; 3) договір зберігання від 17.11.2022 № 302; 4) платіжний документ, що підтверджує оплату транспортних послуг; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
Декларантом на вимогу митниці надано: 1) банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за перевезення від 16.11.2023 № 241; 2) внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302; 3) договір (контракт) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T; 4) лист № 1437 від 21.12.2023.
Листом № 1438 від 21.12.2023 позивач повідомив митний орган про відсутність інших додаткових документів. 
21.12.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000824/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/033987.
Як зазначено у графі 33 рішення, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (дослівно ті, що наведені у повідомленні декларанту). Декларантом надано додаткові документи на підтвердження митної вартості, які зазначені вище.
Додатково у рішенні відповідач зазначив, що згідно п. 9 внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302 оплата за послуги здійснюється не пізніше дня вивозу товару зі складу, однак платіжного документа, що підтверджує факт оплати не надано. Також прайс-лист до договору складського зберігання від 17.11.2022 № 302 не містить чіткого зображення, що унеможливлює перевірку наданої інформації. Згідно п.4.2 договору (контракту) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T умови оплати - попередня оплата, що суперечить умовам оплати, вказаним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: - товар 2 – на рівні 6,34 дол. США/кг за  МД №UA100060/2023/414053 від 23.06.2023; товар 3 – на рівні 6,61 доларів США/кг за МД №UA100100/2023/441268 від 08.08.2023. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140106720U9 від 21.12.2023 року шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих митному органу документів підтверджувалася вартість товару та заявлені до митної вартості витрати, пов`язані  із транспортуванням. Зазначені документи не мали між собою розбіжностей, що впливали на митну вартість і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом, а посилання митного органу на вказані розбіжності є необґрунтованими.
Також суд звернув увагу на те, що відповідно до митної декларації №23UA205140106569U4 від 21.12.2023 декларантом до митного оформлення було подано 3 групи товарів. Однак митний орган здійснив коригування митної вартості щодо двох груп товарів, не обґрунтувавши чому саме товари №2, №3 підлягали коригуванню. Складові митної вартості товару за №1 не викликали жодних сумнівів у митного органу.
Окрім того, суд наголосив, що вимога митного органу про надання виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. При цьому банківські (платіжні) документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи декларант надавав для митного оформлення товару. 
Суд вважав, що за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не доведено, недійсність чи ознаки підробки документів ним також не виявлено.
Також суд першої інстанції врахував, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики нового товару не може бути підставою для коригування митної вартості товару. Також суд зазначив, що відповідно до частина четвертої статті 53 МК України митний орган має довести існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, проте у цьому випадку ні у вимозі декларанту, ні у спірному рішенні таке обґрунтування не наведене. А ненадання позивачем прайс-листів виробника товару також не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару.
Відтак, суд дійшов висновку, що підстави вважати, що рішення відповідача від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а тому це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Згідно статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України   містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі   статтею 54 Митного кодексу України   контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій   статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої   статті 54 Митного Кодексу України   орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отож, з приведених нормативних актів слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Як наслідок рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Досліджуючи  доводи апеляційної скарги, які стосуються виявлених митним органом розбіжностей, колегією суддів ураховано таке.
Для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (пункти 2, 3, 4, 6):
Апеляційним судом встановлено, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору: договір поставки №0109-1 від 01.09.2022; платіжну інструкцію №137 від 13.01.2023; специфікацію №1 від 01.08.2023; проформу-інвойс №YHCK230802 від 01.08.2023; інвойс №YНСК230802-4 від 25.08.2023; пакувальний лист б/н від 25.08.2023; контракт № 2-Т від 18.11.2022; проформу-інвойс №FP/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023; коносамент NSHA09230388 від 02.09.2023; договір складського зберігання №302 від 17.11.2022; транзитну декларацію Т1 MRN 23PL301010NU6CRTD3 від 19.12.2023;  інвойс №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; договір-заявку №18/12 від 18.12.2023; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №191223-МС; довідку про транспортні послуги №124 від 19.12.2023; технічні паспорти на товар від 21.12.2023; калькуляцію транспортних витрат №1424 від 18.12.2023.
Додатково на вимогу митниці декларант надав: 1) банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за перевезення від 16.11.2023 № 241; 2) внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302; 3) договір (контракт) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T; 4) лист № 1437 від 21.12.2023.
За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів та доданих документів на вимогу митниці, для сумніву митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з митною декларацією були наступні підстави. 
Так у рішенні зазначено, що згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 вартість товару становить 336 140 дол. США та передбачена 100% передоплата. Згідно банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 здійснений платіж в сумі 150 000 дол. США, що не відповідає умовам оплати, зазначеним в рахунку-проформі від 01.08.2023 №YHCK230802 та Специфікації №1 від 01.08.2023 - 100% передоплата. Також у рішенні зазначено, що оплата за товар датується 13.01.2023, що передує виставленій специфікації та рахунку-проформі від 01.08.2023. В графі ‘Призначення платежу’ банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 зазначений контракт від 01.09.2023 № 0109-1, тобто невідомо за яку поставку була здійснена оплата.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що 13 січня 2023 року ТзОВ «Маст Компані» був здійснений компанії Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) платіж в сумі 150 000,00 доларів США. Платіж здійснювався згідно договору № 0109-1 від 01.09.2022. В призначенні платежу зазначено: ‘за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022 року’. Як зазначає позивач, після отримання оплати у товариства виникли проблеми щодо поставки генераторів з компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай). Лише 01.08.2023 між позивачем та компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) було досягнуто домовленостей щодо партії товару, що має бути поставлена товариству, про що підписана специфікація №1 до договору №0109-1. На підставі специфікації компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) 01.08.2023 складено рахунок-проформу №YHCK230823, в якому щодо умов оплати зазначено: 100% депозит, що підтверджує ту обставину, що грошові кошти були вже оплачені ТзОВ «Маст Компані».
Щодо аргументів митного органу про те, що платіжну інструкцію в іноземній валюті №137 від 13.01.2023 неможливо ідентифікувати як оплату за дану поставку, так як остання містить посилання на договір №0109-1 від 01.09.2022, то слід погодитись із судом першої інстанції, що такі є безпідставними, оскільки як вірно встановив суд, у платіжній інструкції №137 від 13.01.2023 року, у графі 70 «призначення платежу» міститься інформація про проведення оплати «за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022», що в свою чергу відповідає номеру контракту укладеному між позивачем та компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) та найменуванню поставленого товару.
Відтак, вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи специфікацію, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020, від 11 квітня 2022 року у справі № 1.380.2019.006980.
Щодо посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 та специфікації №1 від 01.08.2023 зазначені умови поставки FOB Chongqing, що суперечить умовам поставки, вказаним в рахунку-фактурі від 25.08.2023 №YHCK230802-4 - FCA Chongqing, а відтак наявні розбіжності в умовах поставки, то судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно умов договору сторони визначили, що умови поставки визначаються специфікацією. До митного оформлення була подана специфікація №1 від 01.08.2023, що є невід`ємною частиною договору №0109-1 від 01.09.2022. В розділі «В» специфікації сторони погодили умови поставки FOB Chongqing, якщо інше не зазначено в Інвойсі. Тобто сторони в специфікації погодили, що саме інвойсом (а не проформою) можуть змінюватись умови поставки. В поданому до митного оформлення інвойсі від 25.08.2023 №YHCK230802-4 зазначені умови поставки FCA Chongqing, China. Поставка товару, що поданий до митного оформлення здійснювалась на умовах FCA Chongqing, China
Також, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що твердження митного органу про те, що позивачем не надано платіжного документа, яким є платіжна інструкція №241 від 16.11.2023, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг згідно проформи-інвойсу №FR/6/11/23/OSA від 14.11.2023 не відповідає дійсності, так як такий документ надавався митному органу додатково, про що зазначено в оскаржуваному рішенні. Митний орган, покликаючись на п.4.2. договору №2-Т від 18.11.2022, відповідно до положень якого передбачена попередня оплата, що на думку митного органу суперечить умовам оплати, вказаним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг, жодним чином не звертає уваги на п.4.1 цього договору, оскільки платежі за виконані послуги згідно цього контракту здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Виконавця на основі виставленого інвойсу. Проформа- інвойс №FR/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023 на суму 8320,00 доларів США за перевезення двох контейнерів був виставлений 14.11.2023, а оплачений 16.11.2023 року. Оплата товариством за транспортні послуги не 15.11.2023 року, а 16.11.2023 року жодним чином не впливає на митну вартість товару.
Твердження митного органу щодо можливого заниження транспортних витрат за маршрутом (порт розвантаження) GDANSK, POLAND-CHELM, POLSKA, відстань між якими становить 656 км., не відповідає дійсності і спростовується як доданими до митного оформлення документами , так і документами, що надані митному органу в порядку статті 55 МК України.
Так, до митного оформлення був доданий коносамент №NSHA09230388 від 02.09.2023. Даний коносамент свідчить про морське перевезення двох контейнерів за №CXDU2006987 та №MSDU8932644 за маршрутом порт завантаження Chongqing (Китай) - порт розвантаження Gdansk (Польща). Вантажовідправником товару є компанія Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай), вантажоотримувачем - ТОВ «Маст Компані». Товар, що перевозиться - інверторний генератор, дизельний генератор. В коносаменті зазначено - завантаження відправника. Агентом з доставки виступала компанія OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща). З даною компанією ТОВ ‘Маст Компані’ був укладений контракт №2-Т від 18.11.2022, який буд доданий до митного оформлення. В обов`язки даної компанії входило здійснення морського та автомобільного перевезень, а також пов`язані з перевезеннями послуги за маршрутом: Chongqing, China - CHELM,POLSKA, що підтверджується проформою-інвойсом №FP/6/U/23/OSA від 14.11.2023, який був оплачений ТОВ «Маст Компані» 16.11.2023 року платіжною інструкцією №241. Загальна вартість транспортних послуг за вищевказаним маршрутом двох контейнерів становить 8320,00 доларів США, відповідно одного контейнера 4160,00 доларів США. Згідно проформи вбачається вартість морського перевезення порт Chongqing (Китай), порт Gdansk (Польща) становить 2900,00 доларів США, вартість автомобільного перевезення Gdansk (Польща) - Chelm (Польща) становить 870,00 доларів США.
В підтвердження даної обставини товариством було подано калькуляцію транспортних витрат за вих. №1424 від 18.12.2023 та надано відповідне роз`яснення за вих. №1437 від 21.12.2023. Зазначені документи підтверджують, що автомобільне перевезення вантажу за маршрутом Gdansk (Польща) - Chelm (Польща) здійснювались компанією OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща), витрати були включені до проформи інвойсу №FP/6/U/23/OSА від 14.11.2023 року і становили 870 доларів США, проте не були взяті митним органом до уваги.
Митним органом не було взято до уваги також і ту обставину, що митного оформлення ТОВ «Маст Компані» подано документи зберігання на митному складі в м. Chelm. Так, до митного оформлення товариством був поданий договір складського зберігання №302 від 17.11.2022, укладений з компанією ASSA Sp.Z о.о. (Польща). Зазначеною компанією було надано послуги зі зберігання товарів (контейнер №CXDU2006987) на загальну суму 930 євро, оформлено MRN 23PL301010NU6CRTD3 (п. 51 MRN). В обов`язки даної компанії входило прийняття товару на зберігання в склад (митний склад), зберігання товару, оформлення транзитної декларації, навантаження товару на наданий ТОВ «Маст Компані» транспортний засіб AC8813HC/AC2836XF.
Транспортні витрати з м. Chelm (Польща) до м. Ягодин становили 10 000,00 грн і підтверджувались довідкою перевізника - ТОВ «Метпровуд» від 19.12.2023 за вих. №124.
Зазначені документи підтверджували транспортні витрати та не містили жодних розбіжностей.
Відсутність розбіжностей у документах підтверджується також і інвойсом №2539/11/23/OSA від 29.11.2023 фірми OMIDA SEA AND AIR SPOLSKA AKCYJNA (Польща), згідно якого вбачається обсяг наданих товариством послуг з транспортування двох контейнерів, в яких містився товар, а саме здійснення морського перевезення з Chongqing (Китай) до Gdansk (Польща) та автомобільного перевезення з Gdansk (Польща) до Chelm (Польща). Загальна сума таких витрат становить за один контейнер 4160,00 доларів США. Зазначений інвойс деталізує надані транспортні послуги, а саме відображає місця завантаження та вивантаження товару.
Також відсутність вищенаведеної розбіжності підтверджується: відповіддю ASSA Sp.Zo.o. за вих. №02 від 22.12.2023, про те, що послуги зі зберігання товару включали в себе вивантаження контейнеру CXDU2006987 на склад (контейнер був доставлений фірмою OMIDA SEA AND AIR SPOLSKA AKCYJNA); зберігання товару на складі; оформлення Т1 - MRN 23PL301010NU6CRTD3; навантаженням товару на транспортний засіб AC8813HC/AC2836XF. Зазначена відповідь надана компанією ASSA Sp.Zo.o. на лист ТОВ «Маст Компані» про надання інформації за вих. №01-211223 від 21.12.2023 про деталізацію наданих послуг зі зберігання товару згідно інвойсу №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; платіжною інструкцією №245 від 22.12.2023 про сплату складських послуг ASSA Sp.Zo.o. в розмірі 930,00 ЄВРО.
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару).
Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до пункту 10 статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України, що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією документами. Вищезазначені документи були подані до митного органу в порядку ст. 55 МК України та з проханням визнати заявлену позивачем митну вартість. 
Щодо доводів скаржника про не надання позивачем виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Колегія суддів зазначає, що для витребовування документів бухгалтерського та податкового обліку (якщо мова йде про документи, які стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни за попередні періоди) відповідно до частина четвертої статті 53 МК України митний орган має довести існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, проте у цьому випадку ні у вимозі декларанту, ні у спірному рішенні таке обґрунтування не наведене.
В свою чергу ненадання позивачем прайс-листів виробника товару також не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про те, що висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що  позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари, тому зазначені митницею розбіжності є необґрунтованими та безпідставними. При цьому, приведені в апеляційній скарзі обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів, що давали підставу для витребування відповідачем додаткових документів.

Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним методом, а зокрема за основу взято, як джерело інформації  цінову інформацію з митної декларації наявної у митного органу.
Згідно частини 3-7 ст. 60 МК України при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених   наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів,   з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах  від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, довготривалості договірних зв`язків, тощо.
Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.
Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.
Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.
В ході подання та розгляду апеляційної скарги відповідач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.
Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом  першої інстанції обґрунтовано відзначено про надання позивачем  митному органу належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем же в свою чергу не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях, відтак вірним є висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів не є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, а відтак підлягає скасуванню як протиправне.
Також, досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо не співмірності присуджених на користь позивача витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає, що частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. та на правничу допомогу  у розмірі 9000,00 грн. 
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2023 року №31/01/24, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» (далі - Адвокатське об`єднання) та ТзОВ «Маст Компані», акта приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року, рахунка-фактури від 09 лютого 2024 року №09/02/24-1, платіжної інструкції від 09 лютого 2024 року №704.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: правові консультації та роз`яснення з питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару (1 год) - 1000,00 грн, підготовка заяви до митного органу в порядку статті 55 МК України (1 год) – 1000,00 грн, складання позовної заяви (7 год) - 8000,00 грн. Платіжна інструкція від 09 лютого 2024 року №704 підтверджує оплату послуг.
Відповідач в суді першої інстанції заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх не співмірністю із категорією справи і предметом позову.
При ухваленні судового рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції урахував  положення статті 134 та 139 КАС України  щодо складності справи, її значення для сторони,  часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягу виконаних робіт (наданих послуг) та зважаючи на принципи співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру присудив на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на  професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Відповідно до частина 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Натомість, скаржник заперечуючи розмір присуджених судом витрат на професійну правничу допомогу не довів жодними належними  доказами та розрахунками обставин з яких убачалось, що  присуджений розмір витрат  є неспівмірним та не відповідає критеріям закріпленим у частині третій - п`ятій статті 134 КАС України.
Як наслідок, колегія суддів відхиляє доводи скаржника які стосуються не співмірності присуджених судом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,  

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення  Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі № 140/1710/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено  18.07.24