ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року	Львів	Справа № 260/1478/24 пров. № А/857/9607/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,  
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представник позивача: не з`явився,
представник відповідача : не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області  на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 260/1478/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови, 
суддя в 1-й інстанції – Гаврилко С.Є,
час ухвалення рішення – не зазначено.,
місце ухвалення рішення - м. Ужгород, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                В С Т А Н О В И В:

До Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просило суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Н.В. про накладення штрафу від 29.02.2024 року у розмірі 5 100 грн. у виконавчому провадженні № 74093645. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 29 лютого 2024 року в межах виконавчого провадження № 74093645 стосовно нього винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 260/8290/23. Позивач вважає дану постанову протиправною, а тому з метою її скасування звернувся до суду з даним позовом. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області  відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області  подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт вказує , що на виконання  рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 року у справі № 260/8290/23, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій і зобов`язання  вчинити певні дії задоволено  частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02.05.2023 року № 881, починаючи з 01.08.2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02.05.2023 року № 881, починаючи з 01.08.2021 року, з урахуванням виплачених сум.  В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Апелянт зазначив про те, що листом від 14 лютого 2024 року № 0700-0504-5/10957 Головне управління ПФУ у Закарпатській області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/8290/23 від 28 листопада 2023 року  ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02 травня 2023 року з 01 серпня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 6). Оскільки під час виконання рішень суду дії Головного управління повинні узгоджуватися з зобов`язаннями, визначеним судом в резолютивній частині судового рішення, зазначають про те, що на виконання судового рішення здійснили добровільно до відкриття виконавчого провадження.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/8290/23 від 28 листопада 2023 року, зобов`язано   Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02.05.2023 року № 881, починаючи з 01.08.2021 року, з урахуванням виплачених сум.
05 лютого 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист № 260/8290/23/2023.
На підставі вказаного виконавчого документу, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження ВП № 74093645 щодо виконання вказаного судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду (а.с. 5).
Листом від 14 лютого 2024 року № 0700-0504-5/10957 Головне управління ПФУ у Закарпатській області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/8290/23 від 28 листопада 2023 року  ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02 травня 2023 року з 01 серпня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 6).
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 лютого 2024 року в рамках виконавчого провадження ВП № 74093645  накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє (а.с.а.с. 9, 10).
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
За висновками суду першої інстанції рішення суду у справі № 260/8290/23, на підставі якого видано 05 лютого 2024 року виконавчий лист № 260/8290/23/2023 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області не виконано, оскільки не здійснено виплату суми здійсненого перерахунку пенсії  стягувачу на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 02.05.2023 року № 881. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання рішення суду з поважних причин.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Як засвідчують матеріали виконавчого провадження ВП № 740093645 (а.с.9), у винесеній постанові державного виконавця про накладення штрафу від 29.02.2024 року йде згадка про матеріали виконавчого провадження №72100234 на підставі виконавчого листа № 260/5600/22 виданого 13.06.2023 року Закарпатським окружним адміністративним судом згідно якого зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 10 від 17.08.2020 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України, без обмеження її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. Вказані обставини були предметом дослідження у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі № 260/425/24 пров. № А/857/4717/24. Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що державним виконавцем узагальнено правовідносини які регулюються різними судовими рішеннями. Оскільки судовим рішенням  від 28 листопада 2023 року у справі № 260/8290/23  на виконання якого відкрито виконавче провадження ВП №74093645 встановлено про те, що з 01.08.2021 року в органів Пенсійного фонду України виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, особам із числа військовослужбовців розвідувальних органів з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення та премії, колегія суддів вважає, що перевірці підлягають обставини виконання судового рішення від 28 листопада 2023 року у справі № 260/8290/23. 
На підставі виконавчого листа № 260/8290/23/2023, виданого 05 лютого 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження ВП № 74093645 щодо виконання вказаного судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду (а.с. 5).
Листом від 14 лютого 2024 року № 0700-0504-5/10957 Головне управління ПФУ у Закарпатській області повідомило державного виконавця щодо виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/8290/23 від 28 листопада 2023 року (а.с. 6).
Водночас, як слідує з матеріалів справи, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду ГУ ПФУ виконало, здійснивши перерахунок пенсії, що підтверджується відповідним перерахункам пенсії позивача (а.с. 7).
Вказана обставина також підтверджується і висновками суду першої інстанції у справі про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом  владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України, що набрало чинності ( ухвала Закарпатського окружного адміністративного  суду від 12 липня 2024 року у справі № 260/8290/23 ). За змістом вказаної ухвали засвідчується про те,  03.06.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 74093645.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1404-VIII) визначено, шо виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).
Пунктами 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Приписами ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Із змісту ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII видно, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Системний аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. 
Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №826/14754/17.
Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність не настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №640/9234/19.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.
Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
Відповідно до пункту 4 вищевказаного Положення, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства;  забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 року у справі №360/940/20.
Колегія суддів зазначає, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Згідно з вимогами пунктів 1, 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відтак, колегія суддів вважає, що приймаючи акт індивідуальної дії відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не досліджено питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та, відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. Однак державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно перерахунку пенсії та відсутності фінансування для виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області – задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 260/1478/24 – скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Н.В. про накладення штрафу від 29.02.2024 року у розмірі 5 100 грн. у виконавчому провадженні № 74093645. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено  13.08.24