ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8135/24 Справа № 213/3726/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 213/3726/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»
відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши  у спрощеному позовному провадженні,  у порядку  ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 червня 2024 року, 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (надалі – ТОВ «Сітісервіс-КР») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. 
Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем, але не в повному обсязі виконують свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, мають заборгованість. 
Позивач, у період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року, надавав відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової теріторії за адресою: АДРЕСА_1 на суму 3 906,33 грн, однак відповідачі належним чином не здійснювали плату за надані послуги.
Крім того, станом на 01 серпня 2020 року інфляційні збитки становлять 179,23 грн, 3% річних становлять 48,18 грн.
ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів по справі. Боржниками було подано заяву про скасування судового наказу, у зв`язку з чим Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу винесено ухвалу від 01 березня 2022 року про скасування судового наказу.
На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 3 906,33 грн, інфляційні збитки у розмірі 179,23 грн, 3% річних у розмірі 48,18 грн та судовий збір 2 684 грн. 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року позов ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено.
Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 3 906,33 грн, інфляційні збитки у розмірі 179,23 грн та 3% річних у розмірі 48,18 грн., а всього стягнуто 4 133 грн 74 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на повернення судового збору 895 грн, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на повернення судового збору 894,50 грн та з ОСОБА_3 на користь ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на повернення судового збору 894,50 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду суперечить засадам верховенства права, не відповідає завданню цивільного судочинства та Конституції України, а тому є незаконним внаслідок невідповідності вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що серед наданих послуг у відомостях по видам послуг по будинку та карткам фактичної собівартості ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» зазначає прибирання прибудинкової території, проте не надає відомостей про те, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 є користувачами або власниками земельної ділянки навколо будинку. При цьому, роздруківкою з Публічної кадастрової картки та відповідями органів місцевого самоврядування за запитом відповідача документально підтверджується, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не мають у власності або користування прибудинкової території відповідно до вимог законодавства, тому у них не виникає обов`язку з утримання. Відповідачі по справі не виявили бажання та не вчиняли дій щодо отримання у власність або користування земельною ділянкою навколо житлового будинку та не брали на себе додаткові зобов`язання, як і інші співвласники житлового будинку. 
Апелянт вважає, що посилання суду на постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 є безпідставними, оскільки аргументи відповідачів не є аналогічними, а справи не є подібними. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання позивача, апеляційну скаргу – залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки станом на момент подання апеляційної скарги, а саме 09 липня 2024 року, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , які з 01 лютого 2014 року надає ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», як управитель будинків, споруд та прибудинкової території у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та для проведення їх розрахунків було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності фактичних договірних відносин між сторонами з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг, невиконання споживачем обов`язку з їх оплати та наявності підстав для стягнення заборгованості з їх оплати в загальному розмірі 3 906,33 грн. за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року.
Стягуючи з відповідачі на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 179,23 грн та три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 48,18 грн. за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до статті 625 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Визначаючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні);  управитель;  виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
На підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу (об`єкт №1) від 18 листопада 2013 року, укладеному між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради м. Кривого Рогу та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», останній надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, в тому числі й до будинку АДРЕСА_2 .
Згідно з пунктом 4.1. цього Договору, договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01 лютого 2014 року. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання.
Згідно з пунктом 4.4. цього Договору, він припиняє свою дію у випадку підписання нового договору, який відповідає новим нормативним актам і Законам України.
У разі припинення дії цього Договору об`єкт передається замовникові із складанням акту прийняття-передачі, про що зазначено у пункті 6.6. Договору.
Оскільки в Договорі про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року відсутнє застереження про обов`язковість надання письмової згоди сторін при його пролонгації та відсутності в матеріалах справи жодних відомостей про припинення цього Договору у порядку, визначеному в пунктах 4.4. та 4.4. Договору, цей Договір є чинним та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
Судом першої інстанції встановлено, що споживачами послуг, що надавалися ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року були відповідачі у справі, як особи, яка зареєстровані за вказаною адресою.
Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/10344/14.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. В пункті 5 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що такому праву споживача прямо відповідає обов`язок оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.
Відтак, відсутність укладеного договору не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.
Згідно розрахунку заборгованості по приміщенню за адресою:  АДРЕСА_1 , за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року мається заборгованість в сумі 3 906,33 гривень (том 1 а.с. 3).
Надаючи оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2023 року розрахована вірно складає 3 906,33 гривень, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, і вказане не спростовано відповідачами.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 179,23 грн. та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 48,18 грн.
Доводи ж апеляційної скарги про те, що серед наданих послуг у відомостях по видам послуг по будинку та карткам фактичної собівартості ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» зазначає прибирання прибудинкової території, проте не надає відомостей про те, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 є користувачами або власниками земельної ділянки навколо будинку. При цьому, роздруківкою з Публічної кадастрової картки та відповідями органів місцевого самоврядування за запитом відповідача документально підтверджується, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не мають у власності або користування прибудинкової території відповідно до вимог законодавства, тому у них не виникає обов`язку з утримання. Відповідачі по справі не виявили бажання та не вчиняли дій щодо отримання у власність або користування земельною ділянкою навколо житлового будинку та не брали на себе додаткові зобов`язання, як і інші співвласники житлового будинку, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Так, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2015 року № 76 Прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. 
Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», прибудиноква територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Згідно з додатком до Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила), прилегла територія – це не менше 20 метрів від межі земельної ділянки та до проїжджої частини вулиці. Сюди входять двори, тротуари, майданчики, покриття проїжджої частини та інше.
Статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. 
Відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.
У зв`язку з відсутністю Акту про право власності/користування земельною ділянкою, призначеною для обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , відповідно до «Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкової території багатоквартирного будинку», формування тарифу на утримання прибудинкової території житлових будинків позивачем здійснюється на підставі комісійно складених та підписаних головами будинкових комітетів актів замірювання прибираємої прибудинкової території по кожному будинку окремо. До акту додається схематичний план із зазначеними площами.
Як вбачається із матеріалів справи, за адресою будинку АДРЕСА_2 складено схематичний плат на Акт заміру та закріплення прибираємої прибудинкової території (том 1 а.с.150-151), що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги про неправомірність включення позивачем до послуг по будинку прибирання прибудинкової території.
Колегія суддів зауважує на тому, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: