ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1906/24 Справа № 214/4690/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/4690/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна, 
на рішення Саксаганського районного суду Дніпропетровської області 24 жовтня 2023 року, 

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2019 року, вона ОСОБА_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Під час перебування з відповідачем у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . Проживала однією сім`єю з відповідачем до квітня 2022 року, після чого їхнє спільне проживання однією сім`єю було фактично припинено, спільне господарство не ведеться майже 6 місяців. Спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, відсутнє порозуміння, в результаті чого втратили почуття любові та поваги один до одного, з`явились постійні сварки та суперечки в побуті, що призвело до унеможливлення подальше спільне проживання однією сім`єю. Після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».
Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилається, що з квітня 2022 року, відповідач матеріально дитині не допомагає, внаслідок чого вона, позивачка, не має можливості самостійно утримувати їхню малолітню доньку. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. ОСОБА_4 є їхньою спільною дитиною, проживає з позивачкою, своєю матір`ю. Відповідач є працездатною особою та в змозі сплачувати аліменти. 
У зв`язку з викладеним просить розірвати шлюб, укладений 14 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що у книзі реєстрації шлюбів 14 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис № 50 Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області; після розірвання шлюбу повернути ОСОБА_1 дошлюбне прізвище – « ОСОБА_5 »; стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.
Адвокатом Морозовою О.С., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , до суду першої інстанції подана заява, в якій вона ставить питання про залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_8 ». (а.с. 87)
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 лютого 2019 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №50, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 вересня 2022 року і до її повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень. В частині стягнення аліментів за один місяць рішення допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лебєдєва Т.О., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, просить змінити рішення Саксаганського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року в частині стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 вересня 2022 року і до її повноліття. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд формально підійшов до вирішення питання про визначення розміру аліментів та не врахував, що визначений судом розмір аліментів на утримання дочки є недостатнім для належного матеріального утримання дитини. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідача на перебування його під вартою, позивач оцінює критично, оскільки це не є підставою для ухилення від виконання батьківських обов`язків та матеріального утримання неповнолітньої дитини. Також зазначає, що прийнявши до уваги той факт, що відповідач від попереднього шлюбу має неповнолітню дитину, на утримання якої з нього на підставі виконавчого листа стягувались аліменти, суд першої інстанції не перевірив, а відповідачем не надано відповідних доказів, чи перебував на виконанні у виконавчій службі вказаний виконавчий лист на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Вважає, що ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції неповно та поверхнево дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. 
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лебєдєва Т.О., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.
Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно п. 15постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Позивачкою ОСОБА_1 рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2023 року оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не перевіряється. 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 вересня 2022 року і до повноліття дитини. Суд першої інстанції врахував, що від попереднього шлюбу відповідач має неповнолітню дитину, на утримання якої з нього на підставі виконавчого листа стягувались аліменти за місцем роботи у період з 27 травня 2020 року по 26 липня 2022 року у розмірі частини доходів щомісячно. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14 лютого 2019 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №50.
Сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає разом з позивачкою.
Від попереднього шлюбу відповідач має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якої з нього на підставі виконавчого листа № 2-2259 від 13 травня 2010 року, виданого Комсомольським районним судом міста Херсона «Про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/4 доходів щомісячно до досягнення повноліття». 
Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже у змагальному процесі саме на позивача лягає тягар доведення обґрунтованості його вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості його заперечень.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що син проживає з нею, а відповідач у свою чергу, проживає окремо та самоусунувся від виховання і утримання дитини.
Аргументів щодо визначеного нею розміру аліментів позивач в позовній заяві не наводить.
Доказів на підтвердження власних доходів позивачем суду не надано.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Вказаний розмір аліментів враховує обставини, викладені у ст.182 СК України. 
З урахуванням усіх встановлених обставин та з покликанням на норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , визначивши стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Щодо поданої до Дніпровського апеляційного суду заяви про уточнення позовних вимог в частині доповнення позовних вимог про зміну прізвища позивачки на дошлюбне – ОСОБА_5 , апеляційний суд зауважує, що відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Крім цього, матеріали справи містять заяву адвоката Морозової О.С., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , в якій вона, в тому числі, просила після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишити без змін. (а.с. 87)
Отже, на стадії апеляційного перегляду рішення суду апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про прийняття та вирішення по суті уточнення позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 07 серпня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста