ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 463/6596/23
провадження № 51-5495 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року про повернення апеляційної скарги.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 оскаржив зазначене рішення у апеляційному порядку.
Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , вказуючи про незаконність оскаржуваних судових рішень, порушує питання про скасування ухвали слідчого судді за результатом розгляду його скарги, а також про скасування ухвали судді апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги.
Зазначає, що ухвалу слідчого судді від 07 серпня 2023 року він отримав у канцелярії суду 11 серпня 2023 року, про що розписався у відповідному журналі, а апеляційну скаргу вже подав 14 серпня 2023 року, що у межах строку на апеляційне оскарження, а тому і не ініціював перед судом питання про поновлення такого строку.
За таких обставин вважає необґрунтованим висновок апеляційного про неможливість встановлення початку перебігу строку на апеляційне оскарження.
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 частково підтримав касаційну скаргу ОСОБА_6 , просив ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд і суді апеляційної інстанції.
Інші учасники належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення касаційного розгляду до Суду не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , вказуючи про безпідставне повернення його апеляційної скарги, також зазначає про незаконність ухвали слідчого судді, а тому ставить питання у тому числі й про її скасування.
Однак, як визначено положеннями ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Враховуючи, що з огляду на законодавчі приписи у даному випадку касаційним судом перевіряється лише законність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 , а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 424 КПК не можуть бути предметом касаційного розгляду інші його доводи, зокрема, про незаконність ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року.
За таких обставин колегія судді не розглядає доводи ОСОБА_6 в цій частині, оскільки ухвала слідчого судді за будь-яких обставин не може бути предметом касаційного розгляду.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_6 про безпідставне повернення його апеляційної скарги, поданої ним на ухвалу слідчого судді.
Як установлено положеннями ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 7 КПК передбачено загальні засади кримінального провадження, зокрема право на доступ до правосуддя та принцип забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Так, відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
До того ж право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Тобто право на оскарження процесуальних рішень є однією з найважливіших гарантій захисту особою своїх прав і свобод від їх порушень з боку державних органів, у тому числі й судів. Право на оскарження дій (процесуальних рішень) або бездіяльності не тільки дозволяє забезпечити належний захист власних інтересів, а й сприяє виявленню та усуненню порушень і помилок при здійсненні кримінального провадження.
Крім того, відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте оскаржувана ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги цим вимогам не відповідає.
Повертаючи апеляційну скаргу, в мотивувальній частині ухвали апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не вказав та не надав відповідних доказів, коли саме він отримав оскаржувану ухвалу слідчого судді, що позбавляє можливості встановити початок перебігу обчислення строку на апеляційне оскарження, а тому дає обґрунтовані підстави вважати, що такий строк пропущений. Водночас, як зазначив апеляційний суд, ОСОБА_6 не ставить перед судом питання про поновлення такого строку.
Однак, такі висновки апеляційного суду колегія суддів вважає неправильними.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Разом з тим, відповідно до положень абзацу другого ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 до Личаківського районного суду м. Львова подав скаргу, у якій ставив питання про витребування у дізнавача ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області матеріалів кримінального провадження № 12020145050000414 від 07 вересня 2020 року, скасування постанови про закриття провадження, та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, якщо такі були винесені.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за результатом розгляду наведеної вище скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, а також зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, така ухвала була постановлена без виклику ОСОБА_6 .
Відповідно до супровідного листа за підписом секретаря суду копія ухвали слідчого судді була направлена ОСОБА_6 поштовим зв`язком 08 серпня 2023 року (а. с. п. 18), разом з тим, матеріали провадження не містять жодного підтвердження її отримання.
Згідно з штампом на поштовому конверті з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції 14 серпня 2023 року (а. а. п. 7).
Як визначено ч. 7 ст. 115 КПК, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Навіть за умови, якщо копія ухвали слідчого судді була отримана ОСОБА_6 у той же день, коли й відправлена йому поштовим зв`язком, а саме 08 серпня 2023 року, то останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 13 серпня 2023 року, що є вихідним днем, а тому такий строк закінчується на наступний за ним робочий день - 14 серпня 2023 року.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, відсутні підстави вважати, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 подав поза межами строку на апеляційне оскарження, передбаченого ч. 3 ст. 395 КПК, що в підсумку не потребує подання ОСОБА_6 клопотання про поновлення такого строку, як про це вказує в ухвалі апеляційний суд. 
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Тобто, повернення апеляційної скарги передбачає, по-перше, встановлення судом факту пропуску відповідного строку, по-друге, у разі встановлення факту пропуску строку - наявність чи відсутність клопотання про поновлення строку, і лише по-третє, перевірка доводів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
При цьому, встановлення факту пропуску строку повинно бути ґрунтовно вмотивовано з наведенням відповідних чітких висновків з вказівкою на відповідні факти конкретного провадження та з посиланням на вимоги кримінального процесуального закону.
Колегія суддів не погоджується з твердженнями апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 не надав доказів отримання оскаржуваної ухвали, що позбавляє можливості встановити початок перебігу обчислення строку на апеляційне оскарження, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, враховуючи, що саме на суд покладається обов`язок під час вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою перевірити, чи подано відповідну скаргу у строк, визначений законом.
До того ж безпідставними є висновки апеляційного суду про те, що відсутність вказівки про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали дає обґрунтовані підстави вважати, що такий строк пропущений, оскільки такі висновки апеляційного суду є припущеннями, які не ґрунтуються на конкретних обставинах провадження.
Вказані обставини залишились поза увагою апеляційного суду, який не надав їм належної оцінки та необґрунтовано повернув ОСОБА_6 його апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно із ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
З урахуванням наведеного касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року, якою повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2023 року, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3