КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 761/20010/20
№ апеляційного провадження: 33/824/3662/2024 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
05 вересня 2024 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року під головуванням судді Фролової І.В., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП,-
  У С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
 
Судом встановлено, що 06 червня 2020 року о 13 год. 10 хв.  ОСОБА_1 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Шолуденка навпроти буд. 11-б по просп. Перемоги перед поворотом праворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку.  Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 10.4 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
За наслідками розгляду справи провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням  строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КЗпП України.
 
Не погодившись з указаною постановою, 28 червня 2024 року  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 та закрити провадження у справі.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова постановлена з неправильним застосуванням норм Правил дорожнього руху, висновків експертів у цій справі та справі №761/27591/20 зупинену до розгляду даної справи, а також недотриманням основних засад судочинства, визначених Конституцією України.
 
Вказує, що не було враховано висновок експерта по справі №761/27591/20 у якій саме водійку «MITSUBISHI LANCER» було визнано винуватою у ДТП.
 
Посилається на те, що саме на підставі вивчення відеозапису із камер зовнішнього спостереження біля АЗС, працівниками поліції було складено протокол від 13 липня 2020 року серії ДПР18 №132842 про винуватість у вчиненні ДТП саме водійки «MITSUBISHI LANCER».Звертає увагу суду на те, що дані обставини взагалі не знайшли відображення у оскаржуваній постанові.
 
Крім того скаржник зазначає, що на 13 год. 10 хв. 06 червня 2020 року (на час ДТП) у даному місці не було визначено двох смуг руху у напрямку руху його автомобіля, а тому всинови суду про те, що він порушив правила маневрування по смугах не відповідає фактичним обставинам. Перед поворот на АЗС були припарковані автомобілі у тому числі передостаннім - вантажний автомобіль, за яким і був припаркований «MITSUBISHI LANCER». Вказано, що саме у той час ОСОБА_1 почав виконувати поворот праворуч до АЗС, водійка «MITSUBISHI LANCER» почала рух від припаркованого місця перед вантажним автомобілем, тому зобов`язана була надати перевагу у русі, що нею зроблено не було.
 
Вважає, що викладені обставини та відповідні їм факти вказують на неповне вивчення усіх обставин даної справи та передчасність висновку суду першої інстанції про його винуватість у скоєнні ДТП.
 
Крім того, в апеляційній скарзі порушено питання поновлення строку на апеляційне оскарження в якому ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року.
 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказано, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомився лише 19 червня 2024 року в ЄДРСР після її оприлюднення, у зв`язку з чим просить поновити строк апеляційного оскарження. В матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів скаржника.
 
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року як такий, що пропущений з поважних причин.
 
У судовому засіданні апеляційного суду захисник Дерій А.С. в інтересах ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити.
 
Відповідно до матеріалів, під час апеляційного провадження справи від ОСОБА_1 поступило клопотання про об`єднання справ про адміністративне правопорушення № 761/27591/20 та №761/20010/20, які перебувають на розгляді апеляційного суду з посиланням на те, що судові рішення у вказаних справах визначають винуватими різних учасників одного й того ж ДТП.
 
Зазначене клопотання підлягало до вирішення в судовому засіданні під час розгляду справи, призначеної на 13год  15хв 15 серпня 2024 року.
 
Між тим, 14 серпня 2024 року від ОСОБА_1 поступила заява про відкладення справи розглядом з причин неможливості прибуття до суду, яку судом задоволено й розгляд справи  призначено на  іншу дату - 09 вересня 2024 о 12 год 45 хв.
 
За наведених підстав клопотання підлягало до вирішення  за участі учасників справи, у зв`язку з чим його розгляд відтерміновано до наступного судового засідання.
 
Окрім цього, 28 серпня 2024 року від ОСОБА_1 поступило клопотання про  виклик у судове засідання  та допиту в якості свідка інспектора поліції Лунякіну  О.О. яка складала протокол про вчинення адміністративного правопорушення з посиланням на те, що по іншій справі №761/27591/20 зазначений працівник поліції викликався до суду проте не був допитаний з підстав зупинення провадження у справі.
 
04 вересня 2024 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява про  розгляд справи без його участі з посиланням на погіршення стану здоров`я.
 
Суд  вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_1 , керуючись тим, що особа розпоряджається своїми правами під час судового розгляду справи на власний розсуд.
 
Вирішуючи подане по справі ОСОБА_1 клопотання про об`єднання справ суд керується положеннями ст. 294 КУпАП, якими не передбачено вирішення питання об`єднання справ про адміністративні правопорушення на стадії апеляційного розгляду. 
 
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання про об`єднання справ.
 
Не вбачає суд правових підстав до задоволення клопотання ОСОБА_1 та відмовляє у його задоволенні й щодо виклику в судове засідання у якості свідка працівника патрульної поліції  ОСОБА_3 .
 
При цьому суд виходить з того, що  у справі зібрано достатньо доказів для її вирішення, а та обставина, що по іншій справі  прийнято рішення про допит працівника поліції як свідка по цій справі значення не має й обов`язком для суду не є.
 
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
 
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
 
Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.
 
При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні вказаного правопорушення. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.
 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП що підтверджується:
 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 06 червня 2020 року серії ДПР18 №413046 відповідно до якого о 13 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Шолуденка навпроти буд. 11-б, по просп. Перемоги перед поворотом праворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 10.4 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 2);
 
- копією схеми місця ДТП від 06 червня 2020 року, де зображено місце розташування транспортних засобів, відображено напрямок руху транспортних засобів під час події (а.с. 3);
 
- копіями пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4-5);
 
- висновком експерт за результатами проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової комплексної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 783/21-52/784/21-35 від 11 квітня 2024 року з якого убачається, що пояснення водія ОСОБА_2 не містять суперечностей з відеозаписом пригоди та відповідають фактичним обставинам даної дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу, показання водія ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору. Виходячи із матеріалів наданих на дослідження водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» р/н НОМЕР_2 (водійка ОСОБА_2 ) розпочинаючи рух не створювала небезпеки для руху іншим учасникам дорожнього руху.
 
Відповідно до висновку експертизи, водій автомобіля ОСОБА_1 наближаючись до смуги руху автомобіля «Mitsubishi Lancer» р/н НОМЕР_2 та перетинаючи її шляхом випередження останнього та маневру праворуч створив небезпеку для руху водію ОСОБА_2 , з технічної точки зору.
 
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , виконуючи належним чином вимоги п. 10.4. ПДР України, мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 87-100).
 
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про те, судом не взято до уваги висновок експерта по справі №761/27591/20 у якій саме водійку «MITSUBISHI LANCER» було визнано винуватою у ДТП, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.
 
Так, зі справи убачається, що її матеріали містять два різні експертні висновки, які є протилежними один одному та які було долучено під час розгляду справи судом першої інстанції.
 
Установлено, що під час провадження справи в районному суді  з метою усунення суперечностей та встановлення винуватця ДТП як адвокатом Ільюшиним О.В. в інтересах ОСОБА_1 так і іншим учасником пригоди були заявлені клопотання про призначення по справі експертизи судом.
 
Відповідно до справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року клопотання в тому числі й  захисника ОСОБА_1 задоволено, по справі призначено судову комплексну автотехнічну і транспортно-трасологічну експертизу.
 
Даний висновок експертів № 783/21-52/784/21-35 від 11 квітня 2024 року проводився на підставі всіх матеріалів справи і з врахуванням усіх доказів наявних в ній, а тому не викликає сумнів у його достовірності та належними доказами не спростований.
 
А тому за наявності висновку експерта за наслідками проведеної комплексної експертизи у цій справі на підставі постанови суду, доводи ОСОБА_1 щодо неврахування іншого висновку є безпідставним.
 
При перевірці матеріалів адміністративної справи не здобуто та не надано учасниками апеляційного розгляду інших доказів, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
 
Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 положення ст. 38 КУпАП щодо строку накладення стягнення.
 
Таким чином, доводи скарги спростовуються матеріалами справи, а висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.
 
Отже, суд першої інстанції, проаналізувавши докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
 
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП й закрито провадження по справі, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар