ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3173/24 Справа № 932/1506/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Куцевол В.В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та франшизи, – 

ВСТАНОВИЛА: 

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.10.2018 у м. Дніпрі за участі автомобіля марки «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталося ДТП в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2018 ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яке мало місце 25.10.2018 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», за заявою позивача 19.02.2019 йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 30272,34 грн. Шкода спричинена ДТП позивачу, становить 77415,82 грн., що є різницею між вартістю автомобіля до ДТП і після нього та підтверджується висновком експерта. Однак страховою виплачено лише частину завданих збитків - 30727,34 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення пені нарахованої у відповідності до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка за період з 06.02.2019 по 08.01.2020 становить 14579,60 грн. і штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, за період з 06.02.2019 по 08.01.2020 на суму боргу 47143,48 грн., а саме: 3% річних - 1 302,00 грн., втрати від інфляції – 1522,71 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування - 47143,48 грн, пеню – 14579,60 грн, 3% річних – 1302,00 грн, втрат від інфляції – 1522,71 грн, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи – 2500,00 грн, що разом складає 67047,79 грн.; стягнути з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2000,00 грн (а.с. 2-10 т.1). 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування — 45143,48грн, 13993,75 грн пені, 3% річних від простроченої суми — 1250,33 грн, втрати від інфляції – 1364,91грн, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи – 2500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2000,00 грн. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800,00 грн та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 9559,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 40,80 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційні скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант». 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 25.10.2018 у м.Дніпрі за участі автомобіля марки «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталося ДТП, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 16 т.1). 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2018 у справі №200/17763/18 ОСОБА_2 визнано винним у вказаній вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП. Постанова набрала законної сили 25.12.2018 (а.с. 16 т.1). 
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 63 т.1). 
Відповідно до копії поліса №АМ/5130550, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну – 100000,00 грн та розміром франшизи – 2000,00 грн (а.с. 97 т.1). 
29 жовтня 2018 представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , направив на адресу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант», зокрема, повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 11-14 т.1). 
Згідно копії висновку експерта №0812/18/18 від 05.12.2018, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП - 147272,34 грн, ринкова вартість після ДТП - 69856,52 грн, вартість відновлювального ремонту - 167435,82 грн, вартість матеріального збитку - 147272,34 грн (що становить вартість автомобіля до ДТП) (а.с. 17-52 т.1). 
Відповідно до копії квитанції про вартість експертних послуг від 05.12.2019, за складання експертного висновку ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_4 сплачено 2500,00 грн. (а.с. 54 т.1). 
Згідно копії звіту щодо вартості пошкодженого транспортного засобу №245/02-19 від 17.02.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (проведеного за заявою страхової компанії), вартість транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_2 , в аварійному стані після ДТП становить 115000,00 грн. (а.с. 103-110 т.1). 
Відповідно до страхового акту №ЦВ/18/3191 та розрахунку страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування становить 30272,34 грн. Вказаний акт та розрахунок не містить погодження з потерпілою особою. Також у зазначеному розрахунку вказано, що ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП - 147272,34 грн., а вартість відновлювального ремонту - 167435,82 грн. (а.с. 111, 112 т.1). 
19 лютого 2019 року ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 30272,34 грн, що визнається останнім. 
Відповідно до висновку №525-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у даній справі №932/1506/20, складеного 31.05.2023 судовим експертом ДНДІСЕ Кравченко О.Г., ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані після ДТП, яка сталася 25.10.2018 за цінами, що діяли на дату ДТП, складала 68613,23 грн (а.с. 194-202 т.1). 
Згідно копії квитанції від 21.03.2023 та акту №525-23 здачі-приймання висновку експерта №525-23, за проведення вказаної вище судової транспортно-товарознавчої експертизи ОСОБА_1 було сплачено 9559,20 грн. (а.с. 192 т.1, 17, 22 т.2). 
Листом Фонду державного майна України від 17.10.2019 за №10-58-18242 повідомлено, зокрема, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом МЮ і Фонду державного майна України від 24.11.2003, застосування спеціалізованого аукціону – Інтернет платформи AUTOonlaine під час розрахунків вартості залишків автомобіля не передбачено (а.с. 56 т. 1). 
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)). 
Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови). 
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).
Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 167435,82 грн, що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 147272,34 грн. ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» фактично визнано вказані суми ринкової вартості та відновлювального ремонту, що підтверджується змістом складеного страховою компанією розрахунку страхового відшкодування, затвердженого начальником центру врегулювання збитків ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (а.с. 111 т.1). 
За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 вважається фізично знищеним. 
Таким чином, у даному випадку підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 
За змістом пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 вказаного вище Закону). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину у ДТП водія  ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого у момент пригоди була застрахована ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант»; приймаючи до уваги, що ремонт автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 є економічно необґрунтованим; встановивши сплату ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування в сумі 30272,34 грн; враховуючи також встановлену полісом суму франшизи 2000,00 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (страховика винуватця ДТП) різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією, що становить (147272,34 грн вартість транспортного засобу до ДТП – 69856,52 грн вартість транспортного засобу після ДТП – 30272,34 страхове відшкодування – 2000,00 грн франшиза) 45143,48 грн. 
Колегія звертає увагу, що висновок експерта ДНДІСЕ Кравченко О.Г. №525-23 від 31.05.2023 додатково підтвердив правильність висновків судового експерта Дроздова Ю.В. №0812/18/18 від 05.12.2018, адже визначення ринкової вартості автомобіля «Mitsubishi Lancer» після ДТП у висновку ОСОБА_4 №0812/18/18 від 05.12.2018 складає 69856,52 грн, а за висновком ДНДІСЕ №525-23 від 31.05.2023 (за цінами, що діяли на дату ДТП) - 68613,23 грн. 
Звіт №245/02-19 від 17.02.2019 суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 щодо вартості автомобіля «Mitsubishi Lancer» в аварійному стані після ДТП - 115000,00 грн. (а.с. 103-110 т.1) спростовується двома висновками вказаних вище судових експертиз. Крім того, у звіті №245/02-19 від 17.02.2019 суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 не вказано попередження останнього про кримінальну відповідальність, звіт складений без огляду транспортного засобу. 
Вказаний вище звіт №245/02-19 від 17.02.2019 суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 виконаний із використанням платформи “AUTOonlaine”. Однак, згідно листа Голови Фонду державного майна України від 17.10.2019 за №10-58-18242, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом МЮ і Фонду державного майна України від 24.11.2003, застосування спеціалізованого аукціону – Інтернет платформи AUTOonlaine під час розрахунків вартості залишків автомобіля не передбачено (а.с. 56 т. 1). 
Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. 
Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону. 
Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Встановивши, що відповідач ТДВ «Страхова Компанія «Альфі-Гарант» повинно було здійснити виплату страхового відшкодування до 05.02.2019 (05.11.2018 отримано заяву від 26.10.2018 про виплату страхового відшкодування), на користь позивача за період з 06.02.2019 по 08.01.2020 підлягають також стягненню 13993,75 грн. – пені, 1250,33 грн. - 3% річних та 1364,91 грн. – нарахувань у зв`язку з інфляцією, що нараховані на суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 45143,48 грн. 
Посилання апелянта, що йому не було відомо про розмір недоплаченого страхового відшкодування до проведення у даній справі судової експертизи (висновок експерта №525-23 від 31.05.2023) спростовується матеріалами справи, адже позивач направив на адресу страховика 11.01.2019 року, зокрема, копію постанови суду відносно водія ОСОБА_2 та копію висновку судового експерта ОСОБА_4 №0812/18/18 від 05.12.2018, що підтверджується копією опису вкладення та копією поштової квитанції (а.с. 15 т.1). 
Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неможливість застосування у даних правовідносинах положення частини другої статті 625 ЦК України, з огляду на наступне. 
За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням. 
Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена, зокрема, у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц. 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з періодом та порядком нарахування пені, 3% річних та нарахувань у зв`язку з інфляцією. Тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. 
Обґрунтування апеляційної скарги припущеннями, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , був відремонтований позивачем, не впливає на наявні у справі докази та фактичні обставини у справі щодо економічної необґрунтованості ремонту цього автомобіля. 
Крім того, відповідач ТДВ «Страхова Компанія «Альфі-Гарант» було обізнане про розгляд справи місцевим судом, подало відзив на позовну заяву (а.с. 92-96 т.1), клопотання, заяву. ТДВ «Страхова Компанія «Альфі-Гарант» клопотання про витребування додаткових доказів, зокрема, щодо вартості відновлення автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , у суді першої інстанції не заявляв. 
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог до ТДВ «Страхова Компанія «Альфі-Гарант». 
Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . франшизи у розмірі 2000,00 грн - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Крім того, апеляційна скарга не містить обґрунтування непогодження з розподілом судових витрат. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» – залишити без задоволення. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 28 червня 2024 року. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова