Справа № 449/1611/23                                Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я. 
Провадження № 33/811/548/24                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Туркас О.І. на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору на користь держави.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29.11.2023 року о 20 год 30 хв, в с.Малі Ланки, керував автомобілем марки «AUDI Q7», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя). Від проходження експертизи на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився.
На постанову судді представник ОСОБА_1 – адвокат Туркас О.І. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року та закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вважає, що 29 листопада 2023 року протягом усього дня і зокрема о 20 год. 30 хв. в с. Малі Ланки ОСОБА_1 не керував жодним транспортним засобом і не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У патрульної поліції немає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, описаних в протоколі. 
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, з якого могло б вбачатися вчинення ОСОБА_1 будь-якого правопорушення, зокрема керування ним будь-яким транспортним засобом та перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Апелянт звертає увагу, що свідки не були допитані в суді першої інстанції та відповідно не були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а тому враховуючи вишенаведене вважає, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустимом доказом і суд першої інстанції безпідставно взяв їх до уваги. 
Наголошує, що 29.11.2023 року жодних інших постанов чи протоколів про порушення ОСОБА_1 ПДР працівниками патрульної поліції складено не було, що узгоджується із поясненнями останнього, зокрема, що він в цей день не керував жодним транспортним засобом та не порушував вимог ПДР.
Апелянт зазначає, що повного безперервного запису події, що мала місце 29.11.2023 року немає.
Справа призначалась до розгляду в апеляційному суді на 10.05.2024, 29.05.2024, 03.06.2024, 05.06.2024, 24.06.2024 та 03.07.2024 року, про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 та його представника, однак учасники процесу 03.07.2024 року в чергове у судове засідання не з`явилися.
Сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку учасників процесу, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Неявку в судові засідання в поєднанні з неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання передбаченими законодавством правами, оскільки така процесуальна поведінка перешкоджає суду правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників судового провадження.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №652963 від 29.11.2023 року, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписами на компакт дисках, письмовими поясненнями та ін. матеріалами справи в їх сукупності.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Щодо стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Туркас О.І. на те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував то такі апеляційний суд розцінює як намагання уникнути від проходження огляду на стан сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи факт відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою встановлених законом спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров`я підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписами.
З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівник поліції повідомляв  ОСОБА_1  про те, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи у медичному закладі на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, однак незважаючи на це, останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
З досліджених апеляційним судом відеозаписів не вбачається те, що  ОСОБА_1 , заперечував факт керування транспортним засобом в зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час.
Апеляційний суд наголошує, що відеофіксація моменту зупинки чи порушення ПДР України при складанні протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковим доказом його вчинення, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.
Також апеляційний суд вважає правильним врахування суддею першої інстанції пояснень свідків, оскільки такі узгоджуються із подіями, які зафіксовані на нагрудну камеру працівників поліції.
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Туркас О.І. – залишити без задоволення. 
Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Альберт БЕЛЕНА