РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 565/630/24
Провадження № 22-ц/4815/858/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,                                          

учасники справи:
позивач         – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія 
                "Європейська агенція з повернення боргів",
відповідач         – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Підодвірним Тарасом Івановичем на рішення  Кузнецовського міського суду Рівненської області від  07 травня 2024 року (ухвалене у складі судді Бренчук Г.В.) у справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"  до  ОСОБА_1 про  стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в :

У квітня 2024 року ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
       Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2023 року між ТзОВ "Фінансова компанія "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78233777.
14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників №10 від 21.09.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 295,00 грн, з яких 5 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 795,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. 
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ"за договором позики № 78233777 в розмірі 20295,00 грн.
09 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6446060.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.
24 листопада 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №24112023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2023 року до договору факторингу №24112023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 286,28 грн, з яких: 7 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 486,28 грн - сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 6446060 в розмірі 19286,28 грн.
Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами у загальному розмірі 39581,28 грн.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» :
- за договором №78233777 – 5 500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 4 125,00 грн заборгованості за відсотками,
- за договором позики №6446060 – 7 800,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 11 486,28 грн заборгованості за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 211,74 грн. судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що суд вважає доведеним наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем договору №78233777 від 05 квітня 2023 року та договору №6446060 від 09 березня 2023 року.
Позивач надав належні та допустимі докази, які підтверджують факт передачі права вимоги заборгованості ОСОБА_1  до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідачем не надано доказів, що договори факторингу ним оспорені. Відтак, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі, а також презумпції обов`язковості виконання договору. 
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Підодвірного Т.І. оскаржив його в апеляційному порядку.
Вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та недотриманням норм матеріального права. 
Матеріали справи не містять жодного доказу, що укладення договору № 78233777 від 05.04.2023 року та № 6446060 від 09.03.2024 року відбувалося в порядку, визначеному чинним законодавством.
Позивачем не надано доказів, що саме відповідач реєструвався в ЕС "кредиторів", не повідомлено як саме проводилася ідентифікація особи та не надано доказів такої ідентифікації, відсутня інформація від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачу та підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер.
Не надано доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу та, що саме він використав його для, нібито, укладення кредитного договору.
Одночасно неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного договору також кредитодавцем, адже тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора можуть слугувати доказом таких фактів.
Відсутні належні та допустимі докази перерахування коштів та отримання їх відповідачем.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з позивача на його користь судові витрати в розмірі 14542,00 грн.
27 червня 2024 року ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що у відповідності до умов кожного з договорів їх підписання здійснювалося електронним підписом відповідача.
Вищезазначені електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 
Вказані договори не визнані недійсними та в судовому порядку не були розірвані.
Крім того, заявлена вартість виконаних робіт адвокатом відповідача, з огляду на малозначність та складність справи, є неспівмірною.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги, зокрема і за договором позики № 78233777.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договором позики № 78233777 між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 виникли 05.04.2023 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № №14/06/21 від 14.06.2021 року, таким чином на час укладення договору факторингу у ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 78233777, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 21.09.2023 року, ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТзОВ "ЄАПБ" підписали передачу права вимоги за договором позики № 78233777  укладеним з ОСОБА_1 .
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13".
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).
При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
На підставі викладеного суд вважає, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 14.06.2021 року до відповідача за договором позики № 78233777, який був укладений з ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не мав права на відступлення права вимоги, яким він не володів.
Ураховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості за договором позики № 78233777 в розмірі 9625,00 грн. підлягає скасуванню.
Щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості в розмірі 19286,28 грн. за кредитним договором № 6446060 від 09.03.2023 року варто зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 09.03.2023 року ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту № 6446060, який підписаний електронним підписом позичальника. 
Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Авентус Україна» фінансовий кредит у сумі 7800,00 грн. на строк 364 дні.
Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 64 300,08 грн.
Додатком N 1 до договору №6446060 від 09 березня 2023 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно з яким дата останнього платежу – 07 березня 2024 року, сума кредиту за договором – 7 800,00 грн, проценти за користування кредитом – 55 848,16 грн.
24 листопада 2023 року ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу №24112023, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб — боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрах боржників (п.1.1. договору).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору (п.1.2. договору).
Акт прийому-передачі реєстру боржників №1 від 24 листопада 2023 року до договору факторингу №24112023 від 24 листопада 2023 року підписаний ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 24 листопада 2024 року.
Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №24112023 від 24 листопада 2023 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором №6446060 в сумі 19 286,28 грн, з яких 7 800,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 486,28 грн - сума заборгованості за відсотками.
За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. 
Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Отже, обов`язок відповідача повернути кошти позивачу передбачений законом та договором між ними.
У поданій апеляційній скарзі відповідач заперечує факт укладення договору кредиту, покликаючись на неналежність доказів на підтвердження факту укладення договору кредиту в електронній формі.
Згідно ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому апелянт через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який апелянт використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Частиною ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Також,приписами ст.12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологія (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. У оферті первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Апелянт ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора.
Індивідуальна частина оспорюваного договору про надання фінансового кредиту містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору такого змісту.
Згідно ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦПК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно ст. 642 ЦПК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 16.12.2020 році у справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799св19) щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом б частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону. вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа....».
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Апелянта для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи апелянта.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Апелянтом на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Апелянтом та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено.
Таким чином, договір підписаний апелянтом за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами даного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між апелянтом та Первісним кредитором не був би укладений, а тому суд приходить до висновку про наявність волевиявлення з боку відповідача на укладення договору кредиту в електронній формі.
Так як ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, а договір кредиту є дійсним та ніким не скасований, а тому підлягає виконанню.
Таким чином, суд вважає, що умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані у тексті договору, наведено розрахунок відсотків за весь період користування коштами.
Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості за кредитним договором від 09.03.2023 року № 6446060 варто залишити без змін.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Матеріалами справи з`ясовано, що за пред`явлення позову ТОВ "ЄАПБ" було сплачено 3028 гривень судового збору, а за подання апеляційної скарги з вимогою щодо скасування рішення суду в повному обсязі та прийняття постанови про відмову в позові відповідачем сплачено 4542 гривень - як це передбачено пп.1, 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".
       Відповідно до ч.ч. 1 та 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       При частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
       Отже, позивачу пропорційно до задоволених вимог слід відшкодувати за рахунок відповідача 1474,63 гривень, сплаченого при пред`явлені позову судового збору. Разом з тим відповідачу пропорційної до задоволених вимог саме апеляційної скарги за рахунок позивача підлягає відшкодуванню 2211,95 гривень судового збору, який сплачено за її подання.
       Ураховуючи надану процесуальним законодавством для суду можливість здійснення взаємозаліку судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 737,32 гривень судового збору за результатами розгляду справи.
Щодо відшкодування понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу варто зазначити наступне.
Частинами 4 та 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що        розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
       У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Оцінюючи складність виконаних представником відповідача робіт, обсяг проаналізованого ним законодавства, що регулює спірні правовідносини, заявлене позивачем клопотання про неспівмірність витрат, критерії обґрунтованості та розумності, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Підодвірним Тарасом Івановичем задовольнити частково.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2024 року в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  за договором №78233777 – 5 500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 4 125,00 грн заборгованості за відсотками - скасувати.
У задоволенні вимог про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за договором позики №78233777 від 05.04.2023 року в розмірі 20295 (двадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн – відмовити.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2024 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання споживчого кредиту №6446060 – 7 800,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 11 486,28 грн заборгованості за відсотками.– залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "Таскомбанк", 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 737 (сімсот тридцять сім) грн. 31 коп. судового збору та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

                                                                Хилевич С.В.