П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 499/263/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Танасогло Т.М., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.04.2024 у справі №499/263/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
У С Т А Н О В И В:
13.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Іванівського районного суду Одеської області із позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправними дії старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Дорошенко О.В. з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;
- скасувати постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Дорошенко О.В. серія АА №00017517 від 27.02.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що працівником Укртрансбезпеки неправильно визначено вагові, габаритні та інші параметри транспортного засобу, з урахуванням здійснення перевезення вантажу контейнеровозом. Як стверджує позивач, у даному випадку нормативно-ваговий параметр для контейнеровоза становить 44т., а не 40т.
Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що належним позивачу транспортним засобом здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрами без відповідного дозволу. При цьому, у спірних правовідносинах перевезення вантажу не здійснювалось в контейнері, а тому максимально допустиме навантаження для транспортного засобу становить  40т.
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 25.04.2024 у справі №499/263/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив із того, що перевезення вантажу не здійснювалось в контейнері, а тому масою перевищення для такого транспортного засобу є норматив 40 тон, а не 44 тони.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням районного суду позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржником викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що відповідачем не доведено правомірності розрахунку перевищення нормативних вагових параметрів для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз). На думку скаржника, Укртрансбезпекою на власний розсуд визначено, що перевезення вантажу не здійснювалось контейнеровозом. Позивач стверджує, що ним дотримано законодавчі положення, які регулюють вантажоперевезення. 
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Укртрансбезпекою до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 25.04.2024 у справі №499/263/244 та вважає їх обґрунтованими. Натомість, на думку суб`єкта владних повноважень, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 21.02.2024 по автошляху Н-01, км.206 + 200 Черкаська область транспортним засобом марки   SCANIA G420, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом здійснювалося перевезення вантажу.
Вказані транспортні засоби належать ОСОБА_1 . Такої обставини позивач не заперечує.
27.02.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00017517, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП (рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 99,125% (3,65т.), при дозволеній максимальній фактичній масі 40т., навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,678% (1,688т.) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5т.) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн. 
Не погодившись із постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України від 27.02.2024 серії АА № 00017517 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 19 Конституції України   закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища Законом України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху.
Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, установлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, відповідно до пункту 22.5 яких рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом максимальне значення для автомобільних доріг державного 40т.; навантаження на одинарну вісь  - 11,5т. (максимальне значення для автомобільних доріг державного).
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".
Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. 
Так, згідно із постановою від 27.02.2024 серії АА № 00017517 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, транспортним засобом марки SCANIA G420, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, здійснювалось перевезення вантажу із перевищенням допустимих вагових параметрів.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у позивача дозволу на рух транспортних засобів автомобільними дорогами України з перевищенням допустимих вагових параметрів або внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.
Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 2 статті 132-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин контролюючим органом установлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортних засобів марки SCANIA G420, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, що належать ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності та обґрунтованості винесення спірної постанови від 27.02.2024 серії АА № 00017517.
Між тим, апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин спеціалізований напівпричіп, не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. 
Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 – «спеціалізований н/пр – контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері. 
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу.
Така зміну функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу. 
Отже, колегія суддів вказує, що в даному випадку норматив перевищення ваги транспортного засобу становить 40т.
Означене вказує про необґрунтованість доводів позивача стосовно неправильності визначення нормативно-вагових параметрів транспортного засобу. 
Стосовно доводів позивача про те, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. №1174, згідно із п.2 якого автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером; система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Відповідно до пунктів 7, 8, 11-13, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Автоматичні пункти встановлюються в місцях (на ділянках) руху вантажних транспортних засобів на:
1) автомобільних дорогах загального користування державного значення - за рішенням органу управління таких доріг;
2) автомобільних дорогах загального користування місцевого значення - за рішенням облдержадміністрацій;
3) вулицях і дорогах у містах та інших населених пунктах - за рішенням органу місцевого самоврядування.
Місця встановлення автоматичних пунктів погоджуються з Укртрансбезпекою.
Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 21, ст. 830).
Автоматичний пункт може забезпечувати:
- вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;
- вимірювання загальної маси транспортного засобу;
- визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;
- вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;
- визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу;
- вимірювання габаритів транспортного засобу;
- фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);
- фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;
- фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);
- первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;
- автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.
Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.
Таким чином, положення вищезазначених правових норм надають право посадовим особам Укртрансбезпеки використовувати зафіксовану технічним засобом інформацію як доказ при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Як установлено судом апеляційної інстанції, перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, транспортними засобами, які належить ОСОБА_1 , зафіксовано технічним засобом WIM 10, 10.
З матеріалів справи убачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: «Автоматизована система зважування ТЗ у русі (WІM)», розміщений на автошляху Н-01, км.206+200 Черкаська область, пройшов повірку, за наслідками якої установлено його відповідність вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010.
Означене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв повірки законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки від 16.10.2023 №35-02/1293, №35-02/1294, з додатками, свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки від 05.10.2023 №23-21/000216, 23-21/000217, сертифікату перевірки типу від 17.06.2021 №UA.TR.001 76-20.
З урахуванням наведеного, зафіксована технічним засобом WIM10, 10 інформація про перевищення транспортними засобами марки SCANIA G420, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, у розумінні статті 251 КУпАП, є належним доказом підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.
Колегією суддів відхиляється сумніви скаржника стосовно правомірності проведеного Укртрансбезпекою розрахунку перевищення нормативних вагових параметрів для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), адже жодних доказів, які б спростовували такі виміри контролюючого органу позивачем до матеріалів справи не додано. 
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Такий підхід під час з`ясування судом фактичних обставин справи цілком відповідає положенням процесуального законодавства, є виправданим у контексті обґрунтованості позивачем заявлених позовних вимог та жодним чином не свідчить про покладення на останнього додаткового тягаря доказування протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Не є юридично спроможним також посилання позивача про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки вона не містять номерного знаку напівпричепу, т.я. така обставина взагалі не свідчить про неправильність здійснених вагових замірів транспортних засобів. 
Апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин транспортними засобами марки SCANIA G420, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, здійснювалося перевезення вантажу із перевищенням вагових параметрів.
Означене підтверджується наявними у справі доказами, а саме: постановою, фотознімками, тощо та спростовує довід позивача про те, що Укртрансбезпекою не ідентифіковано напівпричепів. 
Отже, установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.
Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За наслідком розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Як з`ясовано колегією суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення районним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.272, 286, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.04.2024 у справі №499/263/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Т.М. Танасогло    Ю.В. Осіпов