Справа № 463/7905/23                                Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/918/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
                      з участю представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - Баліцького О.Й., Дуднікова О.М. та його представника -  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Льові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення особи заявника,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення особи ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Самсоново, Новоазовського р-ну, Сталінської обл. (на даний час - Донецька обл.).
В обґрунтування вимог заяви покликався на те, що до «24» серпня 1991 року, а також після «24» серпня 1991 року він постійно проживав в Україні. 
Вказував, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Самсоново, Новоазовського р-ну, Сталінської обл. (на даний час - Донецька обл.) та проживав по АДРЕСА_1 , а з березня 1992 року по 2003 рік проживав за адресою: АДРЕСА_2 . В 2003 році змінив місце проживання і квітень 2022 року проживав за адресою: АДРЕСА_3 . 
Зазначав, що з 1992 року проживає в цивільному шлюбі ОСОБА_3 та має з нею дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стверджував, що у 2008 році знаходився на лікуванні в Лікарні №9 м. Маріуполь з 17 листопада 2008 року по 28 листопада 2008 року в хірургічному відділі, в 2021 році попав в Маріупольську міську лікарню швидкої медичної допомоги з діагнозом інфаркт міокарда і знаходився там з 19 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року.
Зазначав, що 10 квітня 2022 року він зі своєю цивільною дружиною покинули місце проживання, прибули на автобусі в безпечне місце та имчасово знаходилися в с. Самсоново, Донецька область. Потім переїхали з непідконтрольної території на підконтрольну територію в Запоріжжя, а згодом - до Львова, до знайомих дочки, де знайшли квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказував, що коли міняли паспорти на українські - він паспорт не поміняв, а ідентифікаційний код, коли працював офіційно на роботі, не видавався і коли звільнився за власним бажанням, працював різноробочим неофіційно, і він був без потреби. Радянський паспорт був знищений при обстрілі. Маючи в наявності військовий білет, диплом, трудову книжку колгоспника, довідку про фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_3 з 2003 року, свідоцтво про народження дочки, ОСОБА_4 , свідоцтво про встановлення батьківства ОСОБА_2 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , копію паспорта ОСОБА_3 , ідентифікаційний код ОСОБА_3 , довідку хворого ОСОБА_2 , виписку із карти стаціонарного хворого Кардіологічного відділення ОСОБА_2 , талон-повідомлення єдиного обліку, свідоцтво про народження ОСОБА_2 , переклад українською мовою та завірену в нотаріуса відповідь з Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Львівського міського управління, ОСОБА_2 звернувся до Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Львівського міського управління щодо умов та порядку набуття громадянства України. Проте, йому було повідомлено про неможливість підтвердження факт документування його паспортом. У зв`язку з наведеним змушений звернутися до суду з заявою про встановлення особи.
Просив встановити його особу.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено особу ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Самсоново, Новоазовського району, Сталінської області, що на даний момент називається - Донецька область.
Рішення суду оскаржило Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області.
В апеляційній скарзі покликається на те, що заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".
Вказує, що згідно із вимогами вищевказаного законодавства України якщо ДМС не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.
Зазначає, що основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають були: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційною цивільного суду від 28.06.2023 № 296/3751/22).
Стверджує. що у заяві до суду заявник мас вказати, який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).
Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - Баліцького О.Й. на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_1 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно відповіді Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Львівського міського управління щодо умов та порядку набуття громадянства України, заявника було повідомлено про неможливість підтвердження факт документування його паспортом.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17 травня 2023 року, яке набрало законної сили, встановлено юридичний факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Самсонове, Новоазовський р-н, Сталінська обл., станом на сьогодні ця область називається Донецька область.
Також встановлено, що з 1992 року ОСОБА_2 проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . В них народилася дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала з ними. З 1989 по 1992 заявник працював в рибколгоспі в будбригаді. 06 липня 1993 року прийнятий на роботу в кооператив « ОСОБА_5 » на посаду робітника утримання доріг. 06 липня 1994 року був звільнений за власним бажанням. Після цього працював різноробочим неофіційно та будував будинки.
У 2008 році знаходився на лікуванні в Лікарні №9 м.Маріуполь, з 17 листопада 2008р.-28 листопада 2008 р. в хірургічному відділі. Після травми рік не працював, а пізніше неофіційно влаштувався по найму різноробочим. В 2021 році потрапив в Маріупольську міську лікарню швидкої медичної допомоги з діагнозом інфаркт міокарда і знаходився там з 19 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року. Проходив реабілітацію вдома.
Згідно пояснень заявника, після початку війни його будинок потрапив під обстріл, частина документів, зокрема, радянський паспорт був знищений. Паспорт громадянина України він не виробляв, ідентифікаційний код не отримував. 10 квітня 2022 року він зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 покинули місце проживання. Тимчасово були у с. Самсоново, Донецька область. Потім переїхали з непідконтрольної території на підконтрольну територію в Запоріжжя, а потім - до Львова, до знайомих дочки і знайшли квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказані обставини підтверджує долученими до справи документами: військовим квитком НОМЕР_1 ; дипломом НОМЕР_2 , згідно з яким такий отримав професію механізатора тваринних ферм; трудовою книжкою колгоспника від 10 червня 1980 року; трудовою книжкою НОМЕР_3 від 28 вересня 1987року; довідкою, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2003 року; свідоцтвом НОМЕР_4 про народження дочки ОСОБА_4 ; свідоцтвом про встановлення батьківства ОСОБА_2 НОМЕР_5 ; довідкою від 14 червня 2022 року №1309-7001281919 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 ; копією паспорта ОСОБА_3 ; ідентифікаційним кодом ОСОБА_3 ; випискою із карти стаціонарного хворого Кардіологічного відділення ОСОБА_2 ; талоном-повідомленням єдиного обліку №l9464; свідоцтвом про народження ОСОБА_2 з перекладом українською мовою та завіреного в нотаріуса; відповіддю з Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Львівського міського управління.
Згідно пояснень ОСОБА_3 , яка була допитана в суді першої інстанції, вона знає заявника з 1987 року, коли вони почали зустрічатись, він проживав в с. Самсоново. Потім вони почали жити у неї. З 1992 року жили у м. Маріуполь. У 1992 році в них народилась донька. Разом жили в м. Маріуполь до 2022 року, проте їх будинок було розбомблено і радянський паспорт згорів при обстрілі.
Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про громадянство України».
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі Порядок).
Відповідно до п.8 Порядку - для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території Україні на зазначену дату, подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України,-
б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);
в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».
Згідно підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту б частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі - Порядок № 302).
В пунктах Порядку № 302 передбачено:
П.33. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи.
П.34. У разі відсутності документів (у тому числі офіційних довідок з фотокартками), згідно з якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи за її письмовою згодою проводяться опитування родичів, сусідів (не менше трьох осіб) та всі можливі перевірки за місцем проживання особи, за обліками МВС, МЗС та Мін`юсту, за результатами яких складається акт про встановлення особи.
П.35. Процедура встановлення особи проводиться протягом місяця, а у разі потреби - двох місяців.
П.36. Під час видачі паспорта проводиться перевірка персональних даних особи, на ім`я якої оформлено паспорт, шляхом зчитування інформації з безконтактного електронного носія (у разі оформлення паспорта, що містить безконтактний електронний носій).
П. 37 Територіальний підрозділ ДМС має право відмовити в оформленні та видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) стосовно видачі паспорта звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документа, що підтверджує його повноваження як законного представника; 3) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення та видачі паспорта; 4) дані, отримані з Реєстру, не підтверджують інформації, наданої особою або її законним представником.
П.38. У рішенні про відмову в оформленні та видачі паспорта, яке доводиться до відома особи в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави для відмови. Особа має право звернутися до територіального підрозділу ДМС з повторною заявою про оформлення та видачу паспорта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їй було відмовлено в оформленні та видачі паспорта.
В абзаці третьому пункту 43 Постанови за відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені в письмовій заяві заявника. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік) чи її родич або сусіди (не менше двох), які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження сімейних (родинних) відносин подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності документів, що підтверджують сімейні (родинні) відносини, такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, а в разі її відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС (для осіб, яким оформлено документи з використанням засобів Реєстру із внесеною до них інформацією про зареєстроване місце проживання) або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи її спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Perez deRada Cavanilles проти Іспанії» № 2809095).
Відтак, необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.
Згідно з вимогами вищевказаного законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.
До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.
Згідно з вищевказаними нормативними актами, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.
У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).
Враховуючи вищенаведене та те, що згідно документів, долучених до матеріалів справи, зокрема зі свідоцтвом про народження з перекладом українською мовою та завіреного в нотаріуса, є ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Самсонове, Новоазовського р-ну, Сталінської обл. (на даний час - Донецька обл.), орган реєстрації: Новоазовське р/б ЗАГС Сталінської області, номер запису в реєстрі : 103, дата видачі свідоцтва про народження: 20.09.1961 року, і даний факт має для останнього юридичне значення, оскільки дозволяє звернутися до Львівського міського управління Головного управління ДМС у Львівській області для вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення особи ОСОБА_2 , оскільки в інший спосіб це не можливо зробити.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 02 липня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.