У х в а л а
6 вересня 2024 року
м. Київ 
Справа № 759/3586/23
Провадження № 61-3528ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  (далі - позивач)
на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року 
у справі за позовом позивача до російської федерації (далі - відповідач) про встановлення факту вимушеного переселення, яке відбулося внаслідок збройної агресії відповідача проти України й окупації частини Донецької області, та про відшкодування завданої такою агресією моральної шкоди і
в с т а н о в и в :
1.            25 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт вимушеного переселення, яке відбулося внаслідок збройної агресії відповідача проти України й окупації частини Донецької області, та стягнути з відповідача 35 000,00 євро, що на день подання позову еквівалентно 1 364 440,00 грн. Мотивував так: через збройну агресію відповідача у серпні 2014 році позивач був вимушений переселитися з м. Донецька, де він постійно мешкав, до м. Маріуполя, а у 2019 році - до м. Києва; внаслідок злочинних дій відповідача щодо України порушені громадянські права та свободи, позивач втратив єдине житло, вільне спілкування з друзями та родичами, налагоджений побут, місце навчання та праці; встановлення юридичного факту вимушеного переселення з окупованої території Донецької області необхідне для того, щоб позивач міг визначити свій статус як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (потерпілого від міжнародного збройного конфлікту).
2.            11 липня 2023 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив заочне рішення, згідно з яким позов задовольнив частково: встановив факт вимушеного переселення позивача з території Донецької області до м. Маріуполя та м. Києва внаслідок збройної агресії відповідача проти України й окупації частини території Донецької області; стягнув із відповідача на користь позивача 300 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
3.            26 лютого 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.
4.            9 березня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову апеляційного суду, змінити заочне рішення суду першої інстанції у частині розміру відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідача 1 354 440 грн такого відшкодування, або спрямувати справу на новий розгляд до апеляційного суду.
5.            30 квітня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржник мав вказати відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету.
6.            17 травня 2024 року позивач надіслав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків (далі - заява) касаційної скарги, до якої додав касаційну скаргу у новій редакції. Вказав про відсутність у нього електронного кабінету. Заяву та касаційну скаргу надав виключно для суду, що підтверджує акт від 21 травня 2024 року № 567, який склали в. о. начальника відділу опрацювання документів (канцелярія) управління забезпечення автоматизованого документообігу суду та двоє головних спеціалістів цього відділу.
7.            10 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачу на п`ять днів із дня вручення тієї ухвали строк на усунення недоліків його касаційної скарги. Позивач мав додати до касаційної скарги її копії відповідно до кількості учасників справи.
8.            16 червня 2024 року позивач подав копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. 
9.            Касаційну скаргу обґрунтував так:
-                   відсутній висновок Верховного Суду щодо порядку визначення розміру компенсації моральних страждань, завданих збройною агресією відповідача. Звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема у справі «Лоізіду проти Туреччини» («Loizidou v.Turkey», заява № 40/1993/435/514, рішення від 28 липня 1998 року);
-                   суд першої інстанції помилково вказав не те, що посилання на рішення ЄСПЛ не можуть бути єдиною підставою для встановлення розміру завданої моральної шкоди. ЄСПЛ у згаданій справі присудив 35 000,00 євро відшкодування моральної шкоди через незаконну окупацію частини території Кіпру. Вказане рішення ЄСПЛ національні суди мають застосовувати згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практика Європейського суду з прав людини»;
-                   суди попередніх інстанцій в оскаржених судових рішеннях застосували норми права про відшкодування моральної шкоди без урахування висновку щодо застосування цих норм, викладеного у постановах:
Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 454/3206/16-ц, згідно з яким розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення;
Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2020 року у справі № 461/6886/16, згідно з яким суд, зокрема, має з`ясувати, чим підтвердити завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та чи мотивує, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
10.         Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
11.         Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.
12.         За змістом пунктів 2, 5 і 7 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені судом.
13.         Верховний Суд звертає увагу позивача на те, що за відсутності дипломатичних відносин України з відповідачем у суду немає дієвих механізмів інформування відповідача про касаційну скаргу позивача та про касаційне провадження у справі. Позивач є стороною, зацікавленою не тільки у судовому розгляді справи, але й у виконанні відповідного судового рішення, та за відсутності процесуальної заборони задля гарантування справедливого судового розгляду має певні можливості для самостійного інформування відповідача про подання касаційної скарги та про відкриття судом касаційного провадження у справі. Зокрема шляхом надсилання відповідних повідомлень із додатками у вигляді копій вказаної скарги, оскаржених судових рішень і ухвал Верховного Суду на електронні адреси вищих органів влади відповідача (президента, парламенту, уряду, міністерства закордонних справ тощо) чи на офіційні сторінки цих його органів у соціальних мережах. Докази такого інформування відповідача позивач може подати Верховному Суду.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року у справі за позовом скаржника до російської федерації про встановлення факту вимушеного переселення, яке відбулося внаслідок збройної агресії відповідача проти України й окупації частини Донецької області, та про відшкодування завданої такою агресією моральної шкоди.
2. Витребувати зі Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/3586/23.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко