ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року	Львів	Справа № 380/1420/24 пров. № А/857/11797/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 17.04.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

19.01.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Хмельницькій обл. № 913080182045 від 20.07.2023р. про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший;
зобов`язати відповідача Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Хмельницькій обл. призначити/перевести та здійснити перерахунок ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» з дня звернення 06.07.2022р., врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі виданих Львівською міською радою довідок № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
стягнути з відповідача ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1-4).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.37 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. № 913080182045 від 20.07.2023р. про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця з 06.07.2022р. на підставі Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», із урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідці Львівської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та довідці Львівської міської ради № 2901/вих-12 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією), а також провести перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.66-71).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.75-79).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023р. у справі № 380/136/23 зобов`язано ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2022р. про переведення з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку з 04.07.2001р.; з 14.08.2002р. на посаді головного спеціаліста відділу побутових та інших послуг управління промисловості та підприємництва; з 19.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 20.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 19.02.2004р. на посаді юрисконсульта, головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 04.01.2007р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 02.01.2017р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи управління правової роботи юридичного департаменту Львівської міської ради.
Вказане рішення суду виконано пенсійним органом в повному обсязі відповідно до покладених повноважень, про що винесено рішення № 913080182045 від 20.07.2023р.; рішення суду у справі № 380/136/23 не містило зобов`язання щодо врахування довідок № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. при переведенні на інший вид пенсії.
Окрім цього, суд не врахував, що підставою врахування спірних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУ ДПС у Львівській обл., є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку особисто або через законного представника. У цьому випадку має місце відсутність звернення позивача з заявою до ГУ ПФ України у Львівській обл. про переведення перерахунку пенсії відповідно до Порядку 22-1 з врахуванням вказаних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, і як наслідок відсутність предмету розгляду спірних довідок управлінням та винесення рішення за результатом розгляду таких.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 02.09.2024р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. у справі № 380/1420/24 повернуто цьому відповідачу по причині неусунення її недоліків у встановлений строк (а.с.116-117).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває з 08.07.2019р. на обліку в пенсійному органі як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачами (а.с.30).
06.07.2022р. позивач ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до с.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. «Про державну службу».
До вказаної заяви позивач долучила, зокрема, довідку Львівської міської ради № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на суму 8260 грн., довідку Львівської міської ради № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що не заперечується відповідачами (а.с.27-29).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2022р.
За результатами зазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. прийнято рішення № 913080182045 від 12.07.2022р. про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Підставою для такого рішення визначено відсутність необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. При цьому відповідач дійшов висновку, що період роботи позивача з 04.07.2001р. в органах місцевого самоврядування не зараховуються до спеціального стажу для визначення для визначення права на пенсію за нормами Закону України № 889 від 10.12.2015р. «Про державну службу».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р. у справі № 380/136/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. № 913080182045 від 12.07.2022р. «Про відмову у проведенні перерахунку пенсії» ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку з 04.07.2001р.; з 14.08.2002р. на посаді головного спеціаліста відділу побутових та інших послуг управління промисловості та підприємництва; з 19.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 20.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 19.02.2004р. на посаді юрисконсульта, головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 04.01.2007р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 02.01.2017р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи управління правової роботи юридичного департаменту Львівської міської ради; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» з 06.07.2022р. (а.с.5-11).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023р. скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р. в адміністративній справі № 380/136/23 та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. № 913080182045 від 12.07.2022р. «Про відмову у проведенні перерахунку пенсії» ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2022р. про переведення з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. «Про державну службу», із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку з 04.07.2001р.; з 14.08.2002р. на посаді головного спеціаліста відділу побутових та інших послуг управління промисловості та підприємництва; з 19.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 20.11.2002р. на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації; з 19.02.2004р. на посаді юрисконсульта, головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 04.01.2007р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Львівської міської ради; з 02.01.2017р. на посаді головного спеціаліста відділу судової роботи управління правової роботи юридичного департаменту Львівської міської ради (а.с.12-20).
На виконання зазначеної постанови апеляційного суду відповідач ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. прийняв рішення № 913080182045 від 20.07.2023р. про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший. 
Підставою для такого рішення визначено ту обставину, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023р. у справі № 380/136/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.07.2022р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу»; до стажу державної служби зараховано період роботи з 04.07.2001р. по 05.07.2022р.; за документами електронної пенсійної справи та на виконання вказаної постанови суду стаж державної служби ОСОБА_1 склав 26 років 11 місяців 24 дні (станом на 01.05.2016р. – 20 років 9 місяців 18 днів). 
Підстави для врахування довідок про складові заробітної плати № 2901/вих-121 та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р., виданих Львівською міською радою, є відсутніми, оскільки довідки видані за період роботи на посадах, що не відносяться до відповідних категорій посад державної служби. 
Враховуючи вищевикладене і те, що зобов`язальна частина рішення суду не містить посилання на довідки, згідно яких необхідно призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведено без врахування довідок про складові заробітної плати № 2901/вих-121 та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р.; з врахуванням такого обчислення розмір пенсії за віком з 06.07.2022р. відповідно до Закону України «Про державну службу» становить 2027 грн., що є меншим за розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (5953 грн. 95 коп.) (а.с.22-23). 
Про вказане рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФ України у Львівській обл. № 24910-25943/П-52/8-1300/23 від 18.09.2023р. на її заяву від 07.09.2023р. (а.с.21).

Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу про відмову в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок про заробітну плату № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р., позивач звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досягнула визначеного віку, має необхідний страховий стаж та стаж роботи на посадах державного службовця, нею дотримані всі умови, а тому є наявними правові підстави для переведення її на пенсію державного службовця.
Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії 06.07.2022р., тому саме з цієї дати слід здійснити перевід на пенсію державного службовця.
При цьому суд зауважив, що факт неврахування ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. при переведенні позивача на пенсію державного службовця не заперечується відповідачами. Водночас, надані позивачем довідки відповідають змісту взірця, затв. постановою Правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р. Оскільки такі довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, і відповідачі не надали жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в них відомості, тому ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії в частині неврахування довідок під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023р. у справі №380/136/23.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною першою ст.4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016р. визначалися Законом України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».
Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016р. правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.
Зокрема, відповідно до ст.90 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» вік та страховий стаж.
Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018р. у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17, від 10.04.2019р. у справі № 607/2474/17.

Як установлено під час судового розгляду, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви позивача про перерахунок/переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що до стажу державної служби зараховано період роботи з 04.07.2001р. по 05.07.2022р.; за документами електронної пенсійної справи та на виконання вказаної постанови суду постанови стаж державної служби ОСОБА_1 склав 26 років 11 місяців 24 дні (станом на 01.05.2016р. – 20 років 9 місяців 18 днів). Підстави для врахування довідок про складові заробітної плати № 2901/вих-121 та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р., виданих Львівською міською радою, відсутні, оскільки довідки видані за період роботи на посадах, що не відносяться до відповідних категорій посад державної служби. 
Враховуючи вищевикладене і те, що зобов`язальна частина рішення суду не містить посилання на довідки, згідно яких необхідно призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведено без врахування довідок про складові заробітної плати № 2901/вих-121 та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р.; з врахуванням такого обчислення розмір пенсії за віком з 06.07.2022р. відповідно до Закону України «Про державну службу» становить 2027 грн., що є меншим за розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (5953 грн. 95 коп.).

Разом з тим, із змісту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023р. у справі № 380/136/23 слідує, що розглянутий спір стосувався права позивача на призначення та виплату пенсії державного службовця, в рамках якого пенсійний орган відмовив у зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах місцевого самоврядування.
Задовольняючи частково позов у справі № 380/136/23, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість відмови у зарахуванні до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001р., з 14.08.2002р., з 20.11.2002р., з 19.02.2004р., з 02.01.2017р.
Отже, питання про складові довідок Львівської міської ради № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р., які повинні враховуватися під час розрахунку та виплати пенсії позивача, судом у справі № 380/136/23 не вирішувалося.
Також вирішення цього питання за встановлених обставин справи № 380/136/23 було б передчасним, оскільки спору щодо складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця між сторонами не виникало.

Як вбачається з матеріалів розглядуваної справи, на виконання рішення суду в справі № 380/136/23 розрахунок розміру пенсії позивача за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» проведений пенсійним органом без врахування довідок про складові заробітної плати.
Відтак, відповідачем визначено, що такий розмір є меншим розміру призначеної раніше пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому факт подання позивачем до пенсійного органу довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. та № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. разом із заявою від 06.07.2022р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та неврахування ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. таких довідок при переведенні позивача на пенсію державного службовця підтверджується змістом рішення № 913080182045 від 20.07.2023р., через що заперечення апелянта про непредставлення останніх позивач не відповідають дійсним обставинам справи.
Окрім цього, апелянт вважає, що такі довідки видані ГУ ДПС у Львівській обл., хоча будь-якого обґрунтування таких тверджень не наводить.

Стосовно мотивів неприйняття відповідачем ГУ ПФ України у Хмельницькій обл. змісту вищевказаних довідок колегія суддів звертає увагу на те, що такі є загальними і некоректними, оскільки не розкривають які саме періоди, охоплені довідками, не відносяться до відповідних категорій посад державної служби. 
Також відсутність у зобов`язальній частині рішення суду покликань на спірні довідки не звільняло пенсійний орган повторно провести розгляд заяви позивача разом з усіма поданими документами; при цьому в справі № 380/136/23 такі довідки не були визнані неспроможними доказами, не були відхилені судом тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1993р. «Про оплату праці» /Закон № 108/95-ВР/ заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991р «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;
розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано пенсійному органу:
довідку Львівської міської ради № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на суму 8260 грн.; 
довідку Львівської міської ради № 2901/вих-122 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Зазначені довідки складені за формою, затвердженою постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У затвердженій цією постановою формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають прийматися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плазу (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: 
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності  Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;
4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами.
Реалізація права на соціальний захист та неприпустимість обмеження прав громадян на достатній життєвий рівень закріплений нормами Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, відповідач не довів правомірності свого рішення щодо відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, пенсійний орган не позбавлений об`єктивної можливості визначити розмір пенсії позивача, враховувавши належні складові заробітної плати, які були зазначені у поданих нею довідках.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2024р. у справі № 620/11015/23.

Згідно з правовими позиціями Конституційного Суду України одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз.3 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення від 29.06.2010р. № 17-рп/2010); «принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності» (абз.6 пп.2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення від 20.12.2017р. № 2-р/2017).
Конституційний Суд України, в своїх рішеннях виходить з того, що громадяни розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, а тому непередбачувані й часті зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

Таким чином, рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 913080182045 від 20.07.2023р., яким позивачу повторно відмовлено у переході на пенсії державного службовця, не ґрунтується на вимогах закону.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справі № 21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018р. у справі № 317/4184/16-а; від 17.05.2019р. у справі № 511/777/17; від 11.07.2019р. у справі № 264/6292/16-а; від 10.10.2019р. у справі № 520/7533/17; від 13.02.2020р. у справі № 263/3478/17; від 17.07.2020р. у справі № 335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону – Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

За правилами ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Виходячи з вищевикладеного, правильним способом відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернулася до суду, слід вважати зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця з 06.07.2022р. на підставі Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», із урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідках Львівської міської ради № 2901/вих-121 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 2901/вих-12 від 05.07.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією), а також провести перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

          Вихід судом першої інстанції за межі заявлених позовних вимог (в частині вимог про спонукання до вчинення певних дій суд самостійно визначив відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл.) не суперечить ч.2 ст.11 КАС України; такі висновки суду обґрунтовані необхідністю ефективного захисту прав та інтересів позивача, а також не оскаржуються апелянтом.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. в адміністративній справі № 380/1420/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.09.2024р.