ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року          м.Дніпро         Справа №  908/3103/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії
головуючого судді:  Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів:  Чус О.В., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційні скарги Запорізької міської ради  та Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 (Зінченко Н.Г.) 

у справі № 908/3103/23 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авікон Груп"
до  
1) Запорізької міської ради
2) Виконавчого комітету Запорізької міської ради
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів  - Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання  № 7"
про стягнення суми,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Авікон Груп" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької міської ради (далі - ЗМР) та Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі - ВК ЗМР) про стягнення 22 907,40 грн, з яких: 18 957,32 грн боргу, 302,46 грн пені, 772,40 грн 3 % річних та 2 875,22 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань з оплати наданих позивачем за період з листопада 2020 по вересень 2023 послуг з управління багатоквартирним будинком за договором № 021/у від 31.07.2020.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 позов     задоволено. Стягнуто з ЗМР, шляхом списання з рахунків ВК ЗМР на користь ТОВ "Авікон Груп" 18  957,32 грн заборгованості,  302,46 грн пені,  772,40 грн 3 % річних,  2  875,22 грн інфляційних втрат та  2  684,00 грн судового збору за подання позову.
Суд першої інстанції дійшов висновку про надання позивачем відповідачу-1 послуг з управління багатоквартирним будинком за договором № 021/у від 31.07.2020 в сумі 18 957,32 грн за період з листопада 2020 по вересень 2023, які не були оплачені ЗМР та підлягають сплаті через її виконавчий комітет, який має повноваження щодо здійснення виплат з бюджету для погашення зобов`язань ЗМР. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання господарський суд перевіривши арифметичні розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат, - такі вимоги задовольнив.
Не погодившись з вказаним рішенням Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" (далі - КП "ВРЕЖО № 7") подало апеляційну скаргу, згідно якої просило скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/3103/23 та прийняти нове рішення  про відмову в задоволенні позовних вимог.
Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення апелянт зазначав, що позивачем не надано актуальної інформаційної довідки з державних реєстрів щодо права власності на нежитлове приміщення по вул. В. Лобановського, буд. 27, для встановлення права власності і визначення належних відповідачів, а отже суд першої інстанції в порушення законодавчих норм встановлював власника та титульного володільця нежитлового приміщення, розташованого в будинку № 81 цокольного поверху (літ. А) загальною площею 103,7 кв.м на підставі листа Департаменту комунальної власності та приватизації ЗМР № 2283/01/01-07/І3-30/П від 29.04.2021, який не може бути доказом встановлення власника або користувача приміщення.
Також скаржник зазначав, що після коригування площі зазначеного приміщення на підставі технічного паспорту ТОВ "ЗМБТІ" № 176740 від 21.11.2016 та поверхового плану будівлі від 14.07.2010 в бухгалтерському обліку КП "ВРЕЖО № 7" приміщення розділено на 2 приміщення, відкореговано їх площу та найменування, а саме: нежитлове приміщення № 81 цокольного поверху (літ. А-5) площею 96,2 кв.м; частина коридору цокольного поверху (літ. А-5) площею 7,7 кв.м, загальною площею 103,9 кв.м, а тому станом на момент подачі позову нежитлове приміщення № 81 цокольного поверху (літ. А-5) загальною площею 103,7 кв.м за адресою: вул. В. Лобановського, буд. 27, не існувало та не перебувало у господарському віданні третьої особи та у власності територіальної громади.
Окрім вказаного з доданих позивачем до позову листів третьої особи вбачається, що балансоутримувач повідомляв позивача про те, що користувачами зазначеного приміщення є співвласники будинку, оскільки вони користуються цим приміщенням та встановили запірний пристрій на нежитловому приміщенні, після чого балансоутримувач та власник приміщення втратили можливість ним користуватися. Додатково повідомлялося про можливість укладання договору після повернення нежитлового приміщення у користування власника чи КП "ВРЕЖО № 7" та надання позивачем затребуваних третьою особою документів. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції за своєю ініціативою мав право залучити до участі у справі не тільки балансоутримувача, а й співвласників багатоквартирного будинку.
Також третя особа зазначала, що після підписання з позивачем договору № 27 від 20.10.2023 про компенсацію витрат з управління багатоквартирним будинком (починаючи з 01.11.2020) за адресою вул. В. Лобановського, буд. 27, в якому розташовані нежитлові приміщення № 81 цокольного поверху (літ. А-5) площею 96,2 кв.м та частина коридору цокольного поверху (літ. А-5) площею 7,7 кв.м, згідно рахунку позивача № 364 від 20.10.2023 КП "ВРЕЖО № 7" 16.11.2023 здійснило оплату боргу за управління багатоквартирним будинком у розмірі 18 993,92 грн, з яких 18 957,32 грн є сумою предмету позову (сума боргу за надання послуг), а отже 17.11.2023 спір щодо боргу за управління багатоквартирним будинком у розмірі 18 957,32 грн припинився шляхом оплати частини позовних вимог КП "ВРЕЖО № 7". 
За твердженням скаржника, він ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.10.2023 про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не отримував, а тому надати свої пояснення та докази стосовно відсутності частини предмету спору до 27.10.2023, не міг з огляду на не можливість передбачити наперед факт підписання з позивачем договору компенсацій витрат з управління багатоквартирним будинком та можливого часу оплати таких витрат. Окрім того, вказував, що зменшення розміру позовних вимог мало бути ініційовано позивачем.
Не погодившись з вказаним рішенням ЗМР також подало апеляційну скаргу, згідно якої просило скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/3103/23 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги ЗМР зазначала, що між позивачем і відповідачем-1 не укладався договір стосовно надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 в частині обслуговування нежитлового приміщення № 81 цокольного поверху (літ. А). Також до відома відповідача-1 не було доведено про будь-які збори або про підписання співвласниками будинку договору про надання послуг з його утримання, а отже відповідач-1 необізнаний про встановлення розміру внесків і платежів співвласників будинку. При цьому, позивачем не доведено фактичного надання послуг з управління будинком, зокрема, не було надано первинних документів на підтвердження виконання робіт/надання послуг. 
На переконання апелянта, він не є належним відповідачем, оскільки  приміщення було передано в господарське відання третій особі, тож саме вона повинна вирішувати питання щодо сплати внесків на утримання будинку. Щодо стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені, ЗМР вказувала на відсутність правових підстав для їх задоволення.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від  27.02.2024, зокрема, об`єднано апеляційні скарги ЗМР  та КП  "ВРЕЖО  № 7" на оскаржуване рішення в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено розгляд справи у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
29.02.2024 до апеляційного суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційні скарги, в якому представник також просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/3103/23 в частині задоволення позову щодо стягнення 18 957,32 грн заборгованості із сплати послуги за утримання багатоквартирного будинку та закрити провадження у справі в цій частині (з огляду на оплату основної заборгованості третьою особою). В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.
Відповідно до  статті 270 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України  у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку  з лікарняним судді Коваль Л.А., справу №908/3251/23 передано колегії  у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Чередка А.Є., Чус О.В. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Як підтверджується матеріалами справи, згідно листа Департаменту комунальної власності та приватизації ЗМР № 2283/01/01-07/І3-30/П від 29.04.2021 нежитлове приміщення розташоване в будинку № 81 цокольного поверху (літ. А) загальною площею 103,7 кв.м належить територіальній громаді м. Запоріжжя та перебуває в господарському віданні КП "ВРЕЖО № 7".
31.07.2020 між ТОВ "Авікон Груп" (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на підставі протоколу № 1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 14.07.2020 укладено договір про надання послуг з управління будинком № 021/у (далі - договір), за умовами якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: м. Запоріжжі, вул. Лобановського Валерія, буд. 27 (далі - будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Цей договір укладається з управителем за рішенням співвласників будинку (протокол загальних зборів співвласників № 1 від 14.07.2020) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками будинку, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення.
За умовами пунктів 2.2, 2.3 договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені договором. Управитель зобов`язаний надавати співвласникам послугу з управління будинком своєчасно та належної якості з дотриманням вимог цього договору.
Згідно з пунктом 3.1 договору ціна послуги з управління становить 5,19 грн з ПДВ на місяць за один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: 
- витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 4,72 грн з ПДВ за 1 кв.м, відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 4 до цього договору; 
- винагороду управителю в розмірі 0,47 грн з ПДВ за 1 кв.м, на місяць.
Управитель нараховує кожному із співвласників щомісячну плату за послугу з управління, а також інші платежі, відносно яких прийнято співвласниками рішення про сплату, штрафні санкції (п. 3.2 договору).
Відповідно до п. 3.3 договору кожен співвласник повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок управителя щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно п. 3.6 договору у разі зміни протягом строку дії договору окремих складових кошторису витрат, які не залежать від управителя та змінилися на державному рівні, зокрема, у разі збільшення або зменшення розмірів податків і зборів, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні ресурси, управитель має право відповідно збільшити розмір складових послуги з управління, що зазначені у кошторисі витрат. 
Умовами пунктів 4.2, 4.3, 4.4 договору передбачено, що уповноважений представник співвласників має право звертатися до управителя з вимогою надання пояснень щодо виконання управителем умов цього договору. Уповноважений представник співвласників має право висунути обґрунтовані претензії щодо низької якості послуги з управління, що оформлюється у вигляді письмового звернення. У разі, якщо протягом 5 днів з моменту завершення розрахункового місяця уповноваженою особою співвласників не було заявлено обґрунтованих претензій, послуги з управління вважаються наданими управителем в повному обсязі, належної якості, прийнятими співвласниками без зауважень в повному обсязі та належної якості.
Пунктами 10.1 та 10.2 договору визначено, що договір набирає чинності з 01.09.2020 та укладається строком на один рік. Якщо за два місяці до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік.
На виконання умов договору, за період з листопада 2020 по вересень 2023 ТОВ "Авікон Груп" надав відповідачу-1 послуги обумовлені договором на загальну суму 18 957,32 грн, які останній у встановлений строк не оплатив, у зв`язку з чим позивачем подано даний позов.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про надання позивачем відповідачу-1 послуг з управління багатоквартирним будинком за договором № 021/у від 31.07.2020 в сумі 18 957,32 грн за заявлений період, які не були оплачені ЗМР та підлягають сплаті через її виконавчий комітет, а у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання господарський суд перевіривши арифметичні розрахунки щодо пені, 3 % річних та інфляційних втрат вказав про їх обґрунтованість.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи таке.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
За положеннями частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Пунктами 12, 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги (далі - Про ЖКП)" визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку  - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
За умовами пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про ЖКП" до ЖКП належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Кожний співвласник, згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
За змістом статей 1, 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
За частинами 1-3 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають:
1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку;
2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 
2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності;
3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення;
4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
В листі № 2283/01/01-07/І3-30/П від 29.04.2021 Департамент комунальної власності та приватизації ЗМР повідомив позивача, що об`єкт нерухомого майна за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 27, належить територіальній громаді м. Запоріжжя та перебуває в господарському віданні КП "ВРЕЖО № 7" на підставі рішення виконавчого комітету ЗМР № 439/9 від 21.09.2018 "Про передачу, майна комунальної власності в господарське відання КП "ВРЕЖО № 7" ЗМР". Нежитлове приміщення в оренду не передавалось.
В листі № 3012/01/01-07/3744 від 10.06.2021 Департамент комунальної власності та приватизації ЗМР запропонував позивачеві звернутися з приводу оплати послуг з управління будинком до КП "ВРЕЖО № 7".
Листом № 233-А від 11.05.2021 позивач звернувся до КП "ВРЕЖО № 7" щодо здійснення оплати за надані послуги з управляння будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 27.
КП "ВРЕЖО № 7" в листі № 1634 від 26.05.2021 повідомила позивача щодо необхідності додаткових документів необхідних для врегулювання питання щодо оплати наданих послуг.
В листі № 2238 від 21.07.2021 КП "ВРЕЖО № 7" повідомило позивача про відсутність доступу до відповідного нежитлового приміщення та зазначило, що КП "ВРЕЖО № 7" не є власником відповідного приміщення, а є балансоутримувачем, тому не може укладати договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, а лише здійснювати відшкодування витрат пов`язаних з утриманням нежитлового приміщення, яке знаходиться в господарському віданні підприємства, за окремим договором. Зауважив, що, КП "ВРЕЖО № 7" повернеться до розгляду питання укладення договору про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням нежитлового приміщення по вул. Валерія Лобановського, буд. 27, після звільнення приміщення співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до статті 319 ЦК України власність зобов`язує, власник повинен дотримуватись моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших осіб та інтересам суспільства, всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник може вчиняти зі своїм майном будь - які дії, які не суперечать закону.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За частиною 2 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
За змістом статей 193, 202 Господарського кодексу (далі - ГК) України, статтями 525, 526, 599 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи, що розмір щомісячної оплати за послугу становить - 538,20 грн (5,19 грн * 103,7 кв.м), а починаючи з червня місяця 2023 року, з урахуванням підвищення вартості послуги до 5,48 за 1 кв.м площі, згідно з пунктом 3.6 - 568,28 грн, відповідачем, усупереч положенням пункту 3.3 договору оплата послуги у встановлений строк не здійснювалась, тож позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 18 957,32 грн за період надання послуг з листопада 2020 по вересень 2023 є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.
У зв`язку з простроченням виконання відповідачем-1 грошового зобов`язання зі своєчасної оплати отриманих послуг позивачем нараховані та заявлені до стягнення 302,46 грн пені, 772,40 грн 3 % за загальний період прострочення з 21.12.2020 по 02.10.2023 та 2 875,22 грн інфляційних втрат з січня 2021 по серпень 2023.
Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2  ст. 217 ГК України  є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема, штраф та пеню (ч. 1  ст. 230 ГК України).
В  ст. 549 ЦК України  визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 7.7 договору встановлено, що за порушення строків оплати за послугу з управління та інших платежів співвласники будинку сплачують пеню в розмірі 0,01 % суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості. Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління будинком.
Відповідно до  ст. 26 Закону України "Про ЖКП"  у разі несвоєчасного здійснення платежів за ЖКП споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі встановленому в договорі, але не вище 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційним судом встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому 302,46 грн пені (нараховані за несплату послуг окремо за кожний місяць протягом шести місяців), 772,40 грн 3 % за загальний період прострочення з 21.12.2020 по 02.10.2023 та 2 875,22 грн інфляційних втрат з січня 2021 по серпень 2023 року, обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.
Щодо визначення позивачем ВК ЗМР, як відповідача-2, колегія суддів зазначає, що міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи на те, що зареєстровані як різні юридичні особи та мають самостійні права та обов`язки, компетенцію та повноваження, передбачені  Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", а тому відповідають за зобов`язаннями один одного. При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що свої бюджетні зобов`язання міська рада виконує через її виконавчий комітет, позаяк саме ВК ЗМР має відкриті бюджетні рахунки, а тому має змогу та відповідні повноваження здійснити виплати з бюджету для погашення зобов`язань ЗМР.
Відхиляючи доводи апелянтів щодо наявності правових підстав для скасування судового рішення колегія суддів зазначає наступне.
Вказані особи повідомлялись судом першої інстанції про розгляд даної справи ухвалою від 10.10.2023 про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що свідчать довідки про доставку електронного документу в електронний кабінет, а також на їх адресу позивачем було направлено позовну заяву разом з додатками, про що в матеріали справи надано відповідні докази. 
Так, за змістом частин 1 та 3  статті 165 ГПК України  заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві, який повинен містити, зокрема, заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Частинами 4, 9 цієї статті встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4  статті 80 ГПК України).
Відповідно до частини 1, 3  статті 168 ГПК України  у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. До пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами 3-7, 10  статті 165 цього Кодексу.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3, 4  статті 13 ГПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, учасники спірних правовідносин своїм правом не скористались та відповідно відзиви/пояснення із запереченнями на позовні вимоги не надали. 
Водночас звертаючись із апеляційними скаргами скаржниками не спростовано тих обставин, що інтереси Запорізької територіальної громади у спірних відносинах відповідно статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" представляє ЗМР, яка є співвласником будинку (власником нежитлового приміщення). 
При цьому вказуючи про необізнаність розміру внесків і платежів співвласників, а також недоведеність фактичного надання позивачем послуг з управління будинком, ЗМР, як співвласник будинку, в силу Закону зобов`язана утримувати своє майно та брати участь у витратах на його управління, утримання та збереження, при цьому відповідачем-1 не заперечений обсяг/якість наданих позивачем послуг, з огляду на відсутність складених актів про ненадання або надання неналежної якості послуг.
Посилання третьої особи на підписання з позивачем договору № 27 від 20.10.2023 про компенсацію витрат з управління багатоквартирним будинком (починаючи з 01.11.2020) та оплату боргу за управління багатоквартирним будинком у розмірі 18 993,92 грн (16.11.2023), яка включає суму боргу за даним позовом (18 957,32 грн) та наявністю підстав для закриття провадження, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки частиною 3 статті 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Таким чином, суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо вони існували на час розгляду справи судом першої інстанції та якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції у виняткових випадках, однак третьою особою, як і позивачем, недоведено неможливості подання таких доказів суду першої інстанції під час розгляду справи.
Звертаючись з апеляційними скаргами, апелянти не спростували висновків суду першої інстанції та не довели порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
Відповідно до частини 1  статті 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4  статті 269 ГПК України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянтів, наведені в обґрунтування апеляційних скарг.
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені  статтею 276 ГПК України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.
Відповідно до  статті 129 ГПК України  судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянтів.
Керуючись статтями  129, 269,  275-279 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Запорізької міської ради  та Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/3103/23 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/3103/23 залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на  апелянтів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ф.Мороз

Суддя                                                                                          А.Є.Чередко

Суддя                                                                                          О.В.Чус