ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/5427/23 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:    Верхогляд Т.А. (доповідач)                          
суддів: Паруснікова Ю.Б., Іванова О.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року у справі №904/5427/23 (суддя Панна С.П.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс", 69006, м.Запоріжжя, вул.Добролюбова, 20, код ЄДРПОУ 34063592                
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом", 51925, м.Кам`янське, тупик Прохідний, будинок 2, офіс 9, код ЄДРПОУ 41853226                
про стягнення збитків,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року до  господарського суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" з позовною заявою про стягнення з   Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" збитків у розмірі 16 529,77грн.
          Позивачем в обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та    скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 16 529,77грн., чим завдано позивачу збитки у вказаній вище сумі.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року у справі №904/5427/23  позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом"    на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс"   збитки в розмірі 16 529,77грн. та судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.      
          Рішення мотивовано тим, що    відсутність реєстрації податкових накладних у ЄРПН  не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Факт відсутності такої реєстрації через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача.
          Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом"  звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неналежне дослідження судом доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
   - сторони у договорі погодили, що застосування до постачальника оперативно-господарської санкції можливе лише за умови відмови останнього зареєструвати податкову накладну, порушення порядку заповнення або нереєстрація ним податкової накладної;
- у даному випадку, ТОВ "Компанія "Діом" зверталося з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС, яка полягала у нездійсненні реєстрації 411 податкової накладної та про зобов`язання ДПС зареєструвати ці накладні, оскільки, на думку скаржника, дії ДПС щодо зупинення реєстрації накладних є протиправними і призвели до порушення законних інтересів товариства;
- постановою Верховного Суду від 21.09.2023 року в адміністративній справі №160/20444/21 касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Діом" залишено без задоволення, тому до 21.09.2023 року відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56  Податкового кодексу України, рішення податкового органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних не було узгоджено;
- після звернення 28.10.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ДПС, товариство було позбавлено можливості оскаржити рішення податкової служби щодо нереєстрації накладних, що є спірними у цій справі (№23 від 10.02.2021 року, №6 від  13.10.2020 року, №36 від 19.11.2020 року, №12 від 14.12.2020 року);
- на думку скаржника висновки суду про нереєстрацію податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом  за договором  відповідних дій є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи;
- на переконання скаржника у даному випадку відсутня наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, що виключає  застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків; 
- скаржник звертає увагу, що під час оскарження ТОВ "Компанія "Діом" у судовому порядку відмови контролюючого органу у реєстрації податкових накладних, перебіг строку, визначеного законодавством, було зупинено; починаючи з 01.08.2023 року строк продовжився на кількість днів, протягом яких платник податку мав право на подання повідомлення станом на дату введення воєнного стану на території України;
- після отримання остаточного рішення у адміністративній справі, у товариства виникло право на поновлення строків оскарження рішень контролюючого органу по податковим накладним №36, 12, 23, 6 як в адміністративному , так і у судовому порядку;
- скаржником ведеться робота щодо подання пояснень по спірним податковим накладним, реєстрація яких зупинена.
          Позивач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.
          Згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.    
          Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді (доповідача) Верхогляд Т.А., суддів: Іванова О.Г.,    Паруснікова Ю.Б.
          Ухвалою суду від 09.04.2024 року, після надходження справи на запит суду,  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та ухвалено розглянути її без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у порядку письмового провадження.
          За приписами ч.ч.1, 2    ст.269 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.   
          Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
          Дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" (постачальником) укладений договір поставки №3752-ИЭС-ДЦ, відповідно до п. 1.1 якого в порядку на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього договору.
          Згідно з п.п.2.1, 2.6 договору якість і комплектність кожного виду продукції, що поставляється, повинні відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленим чинними нормативним актами України та умовами цього договору. продукція. що поставляється    за договором, повинна бути новою, якщо інше не обумовлене в специфікаціях до цього договору.    
          Продукція приймається покупцем на підставі даних за кількістю - у відповідності з фактичною кількістю продукції, що поставляється в узгоджене місце призначення поставки; за якістю - відповідно до якісних показників, зазначених у відповідних специфікаціях до договору в сертифікаті якості заводу-виготовлювача, паспорті, а також відповідно до технічних характеристик і інших додаткових вимогам до продукції, обумовленими сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. 
          За умовами п. 4.3 договору постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні документи: рахунок; видаткову накладну з вказаним кодом УКТЗЕД або акту прийому-передачі; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну/накладну поштового кур`єра); сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (в разі якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації); інші товаросупровідні документи, узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях до договору. 
          Не обмежуючись переліком, обумовленим в цьому пункті договору, покупцеві надається виняткове право визначати перелік документів відповідно до чинного законодавства України та/або з урахуванням специфіки продукції, які мають бути надані постачальником в строки, встановлені цим пунктом договору.
          Документи, зазначені в п.4.3.  цього договору, постачальник зобов`язується надати покупцю разом з поставленою продукцією. 
          На дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) постачальник оформлює податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до них, у випадках передбачених законодавством, здійснюється постачальником протягом 3-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань (підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України). 
          У разі порушення постачальником порядку заповнення та/або не реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) в межах граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, в тому числі в результаті призупинення її реєстрації, покупець має право застосувати оперативно - господарські санкції. 
          Під оперативно - господарською санкцією сторони розуміють право покупця затримати оплату продукції на суму ПДВ, який покупець повинен отримати за податковою накладною (з розрахунком коригування до податкової накладної), яка не зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних або    неналежним чином заповнення податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) до моменту надання постачальником належним чином оформленої і зареєстрованої податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної). 
          Покупець повідомляє постачальнику про застосування оперативно-господарських санкцій. Сторони погодили, що в разі застосування покупцем оперативно-господарських санкцій, штрафні санкції (неустойки, пені. штрафи, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами, індекс інфляції, збитки і т.д.) за несвоєчасну оплату продукції до покупця не застосовуються.
          У разі відмови постачальника зареєструвати належним чином оформлену податкову накладну або розрахунок коригування до також податкової накладної, в тому числі в разі дії/бездіяльності які привели до відмови в розблокуванні податкової    накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) постачальник сплачує    покупцю штраф в розмірі суми ПДВ, який покупець повинен був отримати, за такою податковою накладною (розрахунку коригування до податкової накладної), протягом 10 календарних днів з дати направлення відповідної претензії покупця. 
          Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, УКТ ЗЕД є обов`язковим реквізитом податкової накладної на всіх станах поставки таких товарів. Якщо продукція, що поставляється за цим договором, є імпортною за походженням, постачальник зобов`язується разом з поставленою продукцією і пакетом товаросупровідних документів, також надати покупцеві до продукції 
копію ВМД (без комерційної частини). 
          Якщо поставляється товар, що ввезений на митну територію України (виробник товару не є резидентом України), постачальник вказує код УКТ ЗЕД товару в податкових накладних, надає копії митних декларацій (без комерційної частини), а також по запиту покупця надає сертифікати, та інші документи, які визначають країну походження товару. 
          Сторони погодили, що постачальник зобов`язується оформляти податкові накладні та інші первинні документи на виконання умов договору українською мовою.
          Згідно з п.4.5. договору покупець має право затримати оплату продукції при не наданні або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, несвоєчасної реєстрації податкової накладної, а також інших документів, надання яких постачальником є обов`язковим в силу договору, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.    
          У пункті 4.7 договору сторони узгодили, що датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. 
          При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі Покупцеві, вказана представником Покупця у видатковій накладній.
          При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дати прибуття продукції, на залізничну станцію призначення (у погоджене місце поставки), що вказана в залізничній накладній. 
          Відповідно до п.5.4. договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 60-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. 
          З пункту 6.1. договору вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої із сторін прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. Сторони дійшли згоди, що збитки (витрати), понесені на виконання даного договору, стягуються з винної сторони в повному обсязі незалежно від санкцій, передбачених розділом 6 цього договору.
          Підписанням цього договору постачальник підтверджує, що має передбачене законами України право здійснювати поставку продукції на умовах, обумовлених договором, при цьому такою поставкою не порушуються права і/або законні інтереси третіх осіб, в тому числі майнові та/або немайнові права інтелектуальної власності. Постачальник несе відповідальність, передбачену законодавством України, в тому числі зобов`язаний відшкодувати за свій рахунок збитки, завдані покупцеві та/або третім особам, якщо поставкою продукції за цим договором порушуються права та/або законні інтереси третіх осіб, в тому числі майнові та/або немайнові права інтелектуальної власності. 
          Цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань.    (п.8.1. договору) 
          Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками,    у встановленому порядку не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним.
           04.01.2021 року сторонами складена специфікація № 1 до договору поставки    № 3752-ИЭС-ДЦ від 04.01.2021 року на суму 128 246,40 грн. з ПДВ.
          Відповідно до п.2.1. специфікації термін поставки: протягом 10-ти календарних днів з дати підписання даної специфікації. 
          На виконання умов договору та специфікації постачальник поставив продукцію за видатковою накладною № 48 від 10.02.2021 року на загальну суму 76 646,18 грн. , в тому числі ПДВ в сумі 12 774,36 грн. 
                  На виконання умов договору позивач оплатив відповідачу поставку продукції за видатковою накладною №48 від 10.02.2021 року у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.04.2021 року  №2020935.
             Крім того, відповідач поставив позивачу товари на загальну суму 22 532,45 грн., з яких ПДВ складає 3 755,41грн., а саме:
- за рахунком від 28.09.2020 року №337 було поставлено товари на суму 9 298,25грн., в тому числі ПДВ - 1 549,71грн., що підтверджується видатковою накладною від 13.10.2020 року №326. Позивач сплатив відповідачу за поставлений товар 30.11.2020 року, що підтверджується платіжною інструкцією №1828113;
- за рахунком від 12.11.2020 року №409 було поставлено товари на суму 6 034,20 грн., в тому числі ПДВ -1 005,70 грн., що підтверджується видатковою накладною від 19.11.2020 року №388. Позивач сплатив за поставлений товар 15.01.2021 року, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №1893260;
- за рахунком від 14.12.2020 року №449 було поставлено товари на суму 7200,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 14.12.2020 року №419. Позивач сплатив за поставлений товар 19.03.2021 року, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №1968062.
          У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та    скористатись таким правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 16 529,77 грн.
          Викладені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.         
          Відповідач з позовною вимогою не погодився, зазнаючи про оскарження ним дій в    ГУ ДПС у Дніпропетровській області стосовно не реєстрації податкових накладених в судовому порядку, але відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 року у справі № 160/20444/21 в задоволені позову було відмовлено. 
          Згідно з    ст.16 Цивільного кодексу України   одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
          Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 Цивільного кодексу   України особа, якій    завдано  збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
          За приписами ч.1   ст.225 Господарського кодексу України    до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
          Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
          При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чинним податкових накладних.      
          Оскільки саме від постачальника (продавця), який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (постачальник) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.
          Аналогічні  висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15.06.2023 року у справі №914/2524/21, від 22.01.2024 року у справі №906/267/23.
          Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 року у справі №925/556/21.
          Відповідно до п.п.14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України   (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з      розділом V       цього Кодексу.
           3а змістом п.п.198.1,   198.2 ст. 198   цього   Кодексу   до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
          Відповідно до п.п.   201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу   на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
          При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
          Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення   ст. 201 Податкового кодексу України   саме на відповідача покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 року у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015   року Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.
          Оскільки саме від продавця, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.
          Щодо досліджуваної справи, то  як зазначено вище, за наслідками поставки продукції згідно з вищезазначеними видатковими накладними відповідач мав скласти та зареєструвати відповідні податкові накладні на загальну суму ПДВ 16   529,77 грн. в наступні строки:
- за видатковою накладною №326 від 13.10.2020 року на загальну суму 9 298,25грн., з яких ПДВ -    1549,71грн., до 31.10.2020 року;
- за видатковою накладною №388 від 19.11.2020 року на загальну суму 6 034,20 грн., з яких ПДВ - 1005,70 грн., до 15.12.2020 року;
- за видатковою накладною №419 від 14.12.2020 року на загальну суму 7 200,00 грн., з яких ПДВ - 1200,00 грн., до 31.12.2020 року;
- за видатковою накладною №48 від 10.02.2021 року на загальну суму 76 646,18 грн., з яких ПДВ 12 774,36 грн., до 28.02.2021 року.
                 Реєстрація податкових накладних від 13.10.2020 року №6, від 19.11.2020 року №36, від 14.12.2020 року №12, від 10.02.2021 року №23, складених постачальником відповідно до вищезазначених видаткових накладних на загальну суму ПДВ 16 529,77грн., спочатку була зупинена податковим органом, а потім останнім прийняті рішення про відмову у реєстрації, про що свідчать дані Електронного кабінету платника податків позивача. 
          Відповідач оскаржив дії/бездіяльність податкового органу в рамках судової справи №160/20444/21, в якій    просив суд зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, у тому числі і податкові накладні від 13.10.2020 року №6, від 19.11.2020 року №36, від 14.12.2020 року №12, від 10.02.2021року №23.
          За результатами розгляду судової справи №160/20444/21 Дніпропетровським окружним адміністративним судом було прийнято рішення від 16.02.2023 року, яким у задоволенні позовних вимог постачальника було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили. 
                  Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на час здійснення правовідносин) суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні /розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача.
             Відсутність факту реєстрації платником податку – продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
             Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
                З огляду на вищевикладене, позивач не зміг сформувати податковий кредит з ПДВ за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено відповідачу, а правомірність такої відмови була визнана судовим рішенням, що вступило в закону силу.
          У постанові від 07.06.2023 року у справі №916/334/22 Верховним Судом зроблено висновок, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
          Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН, внаслідок чого один контрагент був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, власне і є протиправною поведінкою іншого контрагента.
          Таким чином, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю для позивача включити суми ПДВ до податкового кредиту, а також, відповідно, на зменшення податкового зобов`язання позивача на зазначену суму, яка фактично є його збитками.
          Із встановлених судом обставин справи вбачаються наявними усі елементи складу господарського правопорушення, а тому є обґрунтованими висновки оскаржуваного судового рішення про те, що бездіяльністю відповідача завдано позивачу збитків на суму 16529,77грн.
          Вищевикладене, у тому числі, спростовує твердження скаржника  про відсутність у даному випадку всіх елементів складу господарського правопорушення для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків.
Доводи апеляційної скарги про те, що до 21.09.2023 року відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56  Податкового кодексу України рішення податкового органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних не було узгоджено, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на власному неправильному тлумаченні  скаржником норм права. 
Слід зазначити, що згідно з матеріалами справи рішенням  ДПС у реєстрації спірних накладних було відмовлено, а не зупинено, як стверджує апелянт, що підтверджується матеріалами справи (а.с.31-34). Крім того, судові рішення в адміністративній справі №160/20444/21 не спростовують правомірність рішень ДПС щодо відмови в реєстрації спірних податкових накладних та свідчать про те, що рішення суб`єкта владних повноважень є чинними. 
Аргументи скаржника про те, що після отримання остаточного рішення у адміністративній справі, у товариства виникло право на поновлення строків оскарження рішень контролюючого органу і товариством ведеться робота щодо подання пояснень по спірним податковим накладним колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ці обставини є недоведеними, докази в їх обґрунтування не надані.
Інші доводи скарги не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства, не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства, є вичерпними та підтверджуються достовірними доказами.
Статтею 129 Конституції України   встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.1-3   ст.13 Господарського процесуального кодексу України    судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1   ст.74  Господарського процесуального кодексу України.
За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.
Проте, всупереч наведених вище правових норм, скаржником належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
Відповідно до   ст.129 Господарського процесуального кодексу України   судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 

                                                    ПОСТАНОВИВ:
         
       Апеляційну скаргу    Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Діом" залишити без задоволення.           
       Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року у справі №904/5427/23 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено   статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

         Головуючий суддя                                                                                                                    Т.А.Верхогляд

           Суддя                                                                                                                                                                 Ю.Б.Парусніков
          
         Суддя                                                                                                                                                                 О.Г.Іванов