КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024  року                                                                                                         місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 761/25022/22                                           
номер провадження: 22-ц/824/794/2024                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), 
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року у складі судді Осаулова А.А., у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2022 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі -АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Позивач зазначив, що 11 листопада 2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, де підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг 11 листопада 2019 року, в якій визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
Вказував, що на підставі укладеного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі до 60 000 грн 00 коп. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Зазначив, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановлених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), внаслідок чого станом 12 серпня 2022 року у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором становить понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
13 серпня 2023 року АТ «Універсал банк» направило відповідачці повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідачка не вчинила жодних дій щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит 29 липня 2022 року став у формі «на вимогу».
На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.; від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн.; від 91 до 120 ? (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн + 6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; від 121 (210) дня до повного погашення строк, після спливу якого формується фінальний рахунок, що визначається банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів - відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4 % річних. 
Банк указував, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором станом на 12 серпня 2022 року становить 74 816 грн 35 коп., в тому числі - загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 74 816 грн 35 коп. Однак відповідачка заборгованість за договором не погасила.
З урахуванням наведеного, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором надання банківських послуг «Monobank» від 11 листопада 2019 року у розмірі 74 816 грн 35 коп.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року позов задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 74 816 грн 35 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн 00 коп., а всього - 77 297 грн 35 коп.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року клопотання відповідачки про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року та заяву про перегляд заочного рішення, залишено без задоволення.
Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, представник        ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В.подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовити та стягнути з АТ «Універсал Банк» понесені під час розгляду даної справи судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано, що анкета - заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в указаній заяві відсутні будь-які відомості стосовно оформлення кредиту, зазначенням суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом та інших істотних умов.
Також, сама по собі анкета-заява не містить обов`язкових умов договору, таких як, відсотки, пеня тощо. Такі умови містяться лише в Умовах і правилах, які підписані відповідачкою.
Зазначає, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій».
Вважає, що судом першої інстанції помилково було зроблено висновок про передачу коштів на підставі розрахунку заборгованості, який не є первинним документом, не підтверджує передачу коштів та є одностороннім розрахунком позивача. У зв`язку з чим, розрахунок заборгованості не є доказом, що підтверджує передачу коштів позивачу відповідачці.
Також, досліджені судом першої інстанції «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджені Протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року та набули чинності з 27 листопада 2021 року були проігноровані, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг була підписана відповідачкою 11 листопада 2019 року, тобто за 2 роки до затвердження банком умов і правил обслуговування, які були долучені до позовної заяви. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про погодження відповідача з умовами, адже відповідачка не могла погодити умови і правила обслуговування АТ «Універсал Банк», які було затверджено через 2 роки після підписання заяви - анкети, тому даний доказ є неналежним та врахованим судом помилково.
Відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести, у зв`язку з розглядом справи складає 20 000 грн 00 коп., а докази що підтверджують надання адвокатом Іванченко А.В. правничої допомоги       ОСОБА_1 буде надано додатково.
18 грудня 2023 року на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло пояснення від представника АТ «Універсал банк» - Македона О.А., в якому зазначає, що підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг  «Monobank» від 11 листопада 2019 року, клієнт погодилася, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. А тому підписання цього договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також, підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Зазначає, що відповідачкою не надано доказів, що ОСОБА_1 зверталася до кредитора з вимогою надання роз`яснень та незрозумілості умов договору, і протягом певного часу виконувала умови такого договору, а тому це свідчить про розуміння умов договору та їх погодження.
Також, правомірність укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Відповідачка не надала виписки про рух коштів по картці або контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належними чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку, а тому відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданим позивачем у сукупності доказами.
26 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшло заперечення від представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В.в якому зазначає, долучені в поясненні АТ «Універсал банк» нові докази, а саме: деталізована виписка про рух коштів по картці не можуть бути прийняті апеляційним судом, у зв`язку з тим, що позивач з клопотання про неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції не звертався та доказів неможливості такого звернення суду не надав.
Стверджує, що АТ «Універсал банк» є банком, а отже, маючи деталізовані виписки по рахунку міг і повинен був долучити дані докази до суду першої інстанції.
Також, посилання позивача на те, що відповідачка підписанням договору начебто підтвердила те, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки підписуючи анкету-заяву 11 листопада 2019 року, відповідачка не могла фізично погодити умови, які набули чинності з 27 листопада 2021 року та долучені до позовної заяви позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 74 816 грн 35 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідачка у передбачений договором строк кредит не повернула. Банк  виконав взяті на себе зобов`язання, надав кредитні кошти відповідачу, однак ОСОБА_1 умови договору не виконувала належним чином внаслідок чого станом на 12 серпня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 74 816 грн 35 коп.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с.9).
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови                 (пункти 2, 3).
Згідно з пунктом 3 анкети-заяви, відповідачка беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного/ удосконаленого електронного підпису (пункт 6).
Згідно з пунктом 11 анкети - заяви, усе листування щодо цього договору відповідачка просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
До анкети-заяви позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 11 листопада 2019 року станом на 12 серпня 2022 року, витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк при надання банківських послуг щодо карткових продуктів (далі - Умови) затверджених протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року, Тарифи картки monobank, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживач від 27 листопада 2021 року,  копію паспорту споживчого кредиту, ксерокопію паспорта, виданого на ім`я відповідачки, ксерокопію картки платника податків  (а.с.6-29).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 листопада 2019 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 станом на 12 серпня 2022 року заборгованість відповідачки за наданим кредитом за період з 17 листопада 2019 року по 12 серпня 2022 року становить 74 816 грн 35 коп. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши 11 листопада 2019 року анкету-заяву, висловила згоду на отримання банківських послуг, а саме, просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору; на підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту вказану у додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.
Апеляційний суд враховує, що анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію та номер паспорта, дату та орган його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді.
На підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надало суду витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року. При цьому матеріали справи не містять витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи станом на день виникнення правовідносин між сторонами, тобто станом на 11 листопада 2019 року. 
Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі анкети-заяви та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає банк.
Так, анкета-заява від 11 листопада 2019 року містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана анкета не містить даних про розмір кредитних коштів. 
В анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримала платіжну картку, строк дії цієї картки та що на неї відкрито поточний рахунок.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка їй була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Доводи позивача про те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом, а також, що позичальник ознайомився з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» і Тарифами, зазначені документи містяться в мобільному додатку і відповідач має цілодобовий доступ до них, враховуються апеляційним судом, однак даних обставин не спростовують.
Також,  наданий банком розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає банк.
Колегія суддів звертає увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку обов`язок доводити наявність заборгованості покладається саме на позивача. 
Відтак, розрахунок заборгованості, на який посилається банк, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
Будь-яких доказів видачі кредитних коштів, використання відповідачкою вказаних коштів та вчинення відповідачкою дій направлених на підвищення (збільшення) кредитного ліміту до матеріалів справи позивачем надано не було. Отже, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідачки за договором від 11 листопада 2019 року становить 74 816 грн 35 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості), матеріали справи не містять.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що всі платежі щодо погашення заборгованості за кредитом відображені у розрахунку не підтверджують їх реальності.
Посилання у позивача на доведеність факту укладення сторонами кредитного договору у електронній формі не свідчить про порушення сторонами умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір.
Банком в особі представника Македона О.А. додано до пояснень на апеляційну скаргу виписку про рух коштів по картці відповідача. Однак, представник банку не порушує питання прийняття даної виписки по рахунку, а також відсутні посилання щодо неможливості подання цієї виписки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.
Вирішуючи порушене представником банку питання, колегія суддів звертає увагу, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України).
Згідно із вимогами ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, за змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із указаним позовом, банк просив суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.37).
Також банком подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. При цьому вказано, що банк підтримує у повному обсязі позовні вимоги, вказував, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні (а.с.36).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).
Подавши суду першої інстанції клопотання про розгляд справи без виклику позивача в порядку спрощеного позовного провадження, позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.
Таким чином колегія суддів вважає, що відсутні підстави для прийняття судом апеляційної інстанції нового доказу, а саме, виписки по картковому рахунку відповідача, оскільки такий доказ до суду першої інстанції позивачем не подавався, такий доказ не був предметом дослідження суду першої інстанції, будь-яких заяв про долучення до матеріалів справи вказаного доказу позивачем не подано, а також не обґрунтовано та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції на наведене вище уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених вимог.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» з наведених вище підстав.
Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721 грн 50 коп.
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У позові акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути із акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 3 721 грн 50 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: