Справа № 141/232/24
Провадження № 22-ц/801/1796/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року	Справа № 141/232/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Матківської М. В.,

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ходака Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 20 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Климчука С. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У квітні 2024 року ТОВ «Профіт Файненс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Позов обґрунтовано тим, що 23 липня 2013 року згідно заяви № 005-99921-230713 шляхом безготівкого перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Дельта Банк» надав кредит ОСОБА_1 у розмірі 15 000 грн строком на 36 місяців, за користування яким клієнт зобов`язався сплатити проценти у розмірі 2,99% річних та комісію у розмірі 3,49% кожного місяця за обслуговування кредитної заборгованості. 
02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» було укладено договір №2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23 липня 2013 року було відступлено позивачу. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором від 23 липня 2013 року. 
Натомість, ОСОБА_1 було порушено зобов`язання за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23 липня 2013 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12 086,50 грн, з яких 5 102,05 грн – основна сума заборгованості, 6 388,15 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами по кредиту, 264,78 грн – 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту та 331,52 грн – 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. 
Посилаючись на викладене, позивач у заявленому позові просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 20 червня 2024 року позов було задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованість за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23.07.2013 у розмірі 12 086,50 грн, з яких 5102,05 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6388,15 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами, 264,78 грн – 3% річних від основної суми заборгованості за кредитом за період прострочення повернення кредиту, 331,52 грн – 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення процентів.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивачем доведено факт виникнення у нього права вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23.07.2013. 
Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачка отримала споживчий кредит безготівковим шляхом, користувалася кредитними коштами банку й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору № 005-99921-230713 від 23.07.2013. 
Враховуючи невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на неповно з`ясовані обставини справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 19 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Медвецький С. К.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2024 року матеріали справи витребувано із суду першої інстанції.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 26 вересня 2024 року у порядку письмового провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2024 року суддів Голоту Л. О. та Медвецького С. К. замінено на суддів Копаничук С. Г. та Матківську М. В. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач звернувся до суду із позовом поза межами строку позовної давності.
Матеріали справи не містять доказів зупинення чи поновлення строків позовної давності. 
В матеріалах справи наявна виписка по рахунку ОСОБА_1 з якої нібито вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скористалась послугами ТОВ «Свіфт Гарант» та оплатила 195 грн. 
Згідно довідки №204/02.00.04-12 від 18 липня 2024 р. виданої Старостою Рожичнянського старостинського округу вбачається, що 15 квітня 2024 р. (як і весь 2024 р.) ОСОБА_1 перебувала у селі Оратівка, Вінницького р-н, Вінницької області. ОСОБА_1 внаслідок старості (74 роки) є маломобільною особою та внаслідок хвороби перебуває виключно на своєму подвір`ї. Мобільним телефоном чи іншою комп`ютерною технікою ОСОБА_1 не користується. 
ОСОБА_1 не здійснювала жодної проплати на користь ТОВ «Профіт Файненс».
Окрім того представником відповідачки направлено адвокатський запит до ТОВ «Свіфт Гарант», відповідь буде надана в подальшому.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом
23 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 005-99921-230713 (а. с. 6), відповідно до якої ОСОБА_1 просить надати їй кредит на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, у сумі згідно п.2.1 визначених у частині 2 цієї пропозиції шляхом безкоштовного перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «Укрпошта», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на оплату комісії банку за надання кредиту, визначеної у п.2.6 частини 2 цієї пропозиції.
При цьому ОСОБА_1 доручає банку здійснити перерахування кредитних коштів в безготівковому порядку в сумі та на рахунки, визначені у цьому пункті пропозиції протягом 3 (трьох) банківських днів з дня прийняття (акцепту) банком її пропозиції щодо укладення договору відповідно до п 2.1 частини 3 цієї пропозиції (п. 1.1 заяви).
Відповідно до п. 2.1-2.8 заяви сума кредиту складає 15000,00 грн, строк кредиту – 36 місяців, розмір процентної ставки – 2,99% річних (процентна ставка є фіксованою), розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3,49% в місяць, назва кредитного продукту – кредит готівкою Укрпошта Пенсійний Online.
Згідно п. 3.1 заяви ОСОБА_1 зобов`язалась здійснювати погашення кредитної заборгованості щомісячно не пізніше 23 (двадцять третього) числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 960,00 грн (дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) у відповідності до графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до цієї пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї пропозиції, на відкритий рахунок згідно п. 2.7 частини 2 цієї пропозиції відповідно до порядку і умов, визначених у п.2.4 глави 3 правил.
Також 23 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету клієнта, в якій зазначила свої персональні дані, соціальні дані, сімейний стан й середньомісячні доходи та витрати (а. с. 7).
У графіку платежів, що є додатком № 1 до заяви № 005-99921-230713 від 23.07.2013, зазначено щомісячні суми погашення основної суми кредиту, що в загальному розмірі складає 15000,00 грн, проценти за користування кредитом у загальному розмірі 701,96 грн, суму, яку ОСОБА_1 зобов`язана повернути за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 18846,00 грн, реальну річну процентну ставку – 65,44%, суми платежів у розмірі 960,00 грн щомісячно, окрім останнього, розмір якого становить 947,96 грн, загальний розмір яких складає 34547,96 грн та абсолютне значення подорожчання кредиту в сумі 19547,96 грн (а. с. 9).
Згідно інформації (довідки) про кредит № 005-99921-230713 від 23.07.2013 вартість товару (послуги) складає 15000,00 грн, строк кредиту 36 місяців, щомісячний платіж становить 960,00 грн, орієнтовна (сукупна) вартість кредиту у відсотках складає 65,44% та 19547,96 грн, сума плати за користування кредитом становить 701,96 грн, сума плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 18846,00 грн (а. с. 10).
Окрім того у інформації (довідці) про кредит № 005-9992121-230713 від 23.07.2013 вказано назву кредитного продукту – кредит готівкою Укрпошта Пенсійне Online, валюту кредиту – гривня, тип процентної ставки – фіксована, плату за користування кредитом – 2,99% річних, плату за обслуговування кредитної заборгованості – 523,50 грн (3,49%) щомісячно від суми платежу, форму (варіанти) погашення кредиту – щомісячно рівними (ануїтетними) платежами, суми кредитування – від 1000,00 грн до 30000,00 грн, строки кредитування – від 6 до 36 місяців.
Відповідно до розрахункової квитанції на видачу готівки від 23.07.2013 розрахункова сума складає 15000,00 грн, дата видачі – 23.07.2013, місце надання кредиту АТ «Дельта Банк» - через УДППЗ «Укрпошта». ОСОБА_1 одержала вказану суму кредиту, поставивши свій підпис в графі «Одержав (ла)» (а. с. 11).
02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» було укладено договір №2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує за прав вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а. с. 12-14).
Як убачається з додатку № 1 до договору № 2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020, за порядковим номером 5703 значиться ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості якої за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23.07.2013 станом на 02.06.2020 складає 11490,20 грн, з яких 5102,05 грн – основна заборгованість по тілу кредиту та 6388,15 грн – заборгованість за нарахованими процентами (а. с. 15).
Відповідно до квитанцій № 48, 49 від 27 травня 2020 року відповідач сплатив на рахунок АТ «Дельта Банк» грошові кошти на виконання умов договору №2253/К 1 800 000 грн та 688 2000 грн (а. с. 17, 18).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 23 липня 2013 року було підписано заяву № 005-99921-230713, у якій узгоджено розмір кредиту, строки його повернення, розмір відсотків за користування кредитними коштами.
ПАТ «Дельта Банк» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором у визначений умовами договору спосіб, а саме шляхом безготівкого перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «Укрпошта».
02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файнес» укладено договір відступлення права вимоги № №2253/К, відповідно до умов якого ТОВ «Профіт Файнес» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором від 23 липня 2013 року № № 005-99921-230713, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .
Доказів повного погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «Профіт Файнес», відповідачем суду надано не було.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.
Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строку позовної давності, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Як видно із матеріалів справи, відповідачці було достеменно відомо про розгляд цієї справи у суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 18 травня 2024 року ОСОБА_1 поштового відправлення (а. с. 39).
Однак правом на подання, зокрема, заяви про застосування строку позовної давності відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України до винесення місцевим судом рішення у справі 20 червня 2024 року не скористалася, а тому підстави для застосування строку позовної давності та перевірки доводів апеляційної скарги у цій частині відсутні.
Із цих самих підстав апеляційний суд відмовляє стороні відповідачки у задоволенні клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме відповіді на адвокатський запит, а також клопотання про вилучення документа із числа доказів.
Так, як видно із матеріалів справи, адвокатський запит був поданий адвокатом Ходаком В. В. 17 липня 2024 року. При цьому стороною відповідачки не зазначено жодних поважних об`єктивних перешкод, які завадили ОСОБА_1 , починаючи з 18 травня 2024 року і до ухвалення рішення у справі заявити про застосування строків позовної давності, витребувати відповідні докази своєчасно.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів зауважує, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Разом з тим колегія суддів не погоджується із заявленим позивачем розміром заборгованості.
Так, як видно із додатку № 1 до договору № 2253/К про відступлення прав вимоги від 02 червня 2020 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23 липня 2013 року станом на 02 червня 2020 року становить 11 490,20 грн, з яких 5 102,05 грн – основна заборгованість по тілу кредиту та 6 388,15 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
При цьому позивачем надано виписку по особовому рахунку, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатила на користь позивача 195 грн у рахунок погашення заборгованості (зворот а. с. 42-43). Відтак, заявлений розмір заборгованості слід зменшити на вказану суму.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку була повідомлена про укладення договору про відступлення права вимоги. Відсутність таких доказів підтверджує і сам позивач (зворот а. с. 40).
На думку колегії суддів, з урахуванням наведених вище обставин, нарахування позивачем як вторинним кредитором на свою користь 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту у розмірі 264,78 грн та 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків у розмірі 331,52 грн, є безпідставним, а тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені.
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів враховує те, що позовні вимоги є взаємопов`язаними, а в резолютивній частині рішення має бути зазначено всі складові заборгованості, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 93,45%, з ОСОБА_1 на користь позивача слід пропорційно стягнути 2 829,67 грн сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена на 6,55% з ТОВ «Профіт Файненс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 238,01 грн сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Профіт Файненс» підлягає стягненню різниця судового збору у розмірі 2 591,66 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ходака Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 20 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованість за кредитним договором № 005-99921-230713 від 23 липня 2013 року у розмірі 11 295,20 грн (одинадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять грн 20 коп), з яких 4 907,05 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6 388,15 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» різницю судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 591,66 грн (дві тисячі п`ятсот дев`яносто одна грн 66 коп). 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                          С. Г. Копаничук                                                 

       М. В. Матківська