ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7118/24 Справа № 202/20568/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Марченко Н. Ю. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року в частині забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, про розірвання договору довічного утримання,– 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року, зокрема, в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_1 відчужувати у будь-який спосіб квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2744542912020).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної ухвали в частині забезпечення позову, виходячи з наступного.
Встановлено, що у листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до місцевого суду, в якому просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 05 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 05 червня 2023 року за реєстровим №427.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.
У судовому засіданні місцевого суду 22 травня 2024 року встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть.
У зв`язку з цим представником позивача – адвокатом Кулаковим О.В. подана заява про зупинення провадження у справі до залучення правонаступників та про забезпечення позову.
Зокрема, у своїй заяві представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчуження будь-яким способом квартири АДРЕСА_1 та є предметом договору довічного утримання, посилаючись на те, що відповідач має можливість розпорядитися спірним майном до вирішення судом спору.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України, встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Виходячи з викладеного, встановивши, що між сторонами справи дійсно виник спір з приводу розірвання договору довічного утримання, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 ; приймаючи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог, - колегія дійшла висновку про обґрунтованість вжитого судом першої інстанції заходу забезпечення позову - заборони відчужувати у будь-який спосіб квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 9 - 11).
Колегія суддів вважає, що саме такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог.
Посилання представника апелянта на те, що вона не була ознайомлена завчасно з заявою про забезпечення позову, оскільки отримала вказану заяву безпосередньо в судовому засіданні, яке відбулось 22.05.2024 о 14:00 год, у зв`язку з цим у адвоката відповідача не було можливості та часу подати заперечення та письмові пояснення щодо забезпечення позову - є безпідставними, оскільки положеннями статті 151 ЦПК України, в якій визначено вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, не передбачено такої умови як надання суду копії заяви про забезпечення позову разом з додатками для надсилання іншим учасникам справи.
Більше того, згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що ухвала місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржена лише в частині забезпечення позову.
Тому суд апеляційної інстанції ухвалу в частині зупинення провадження до залучення правонаступників позивача - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. 
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2024 року в оскаржуваній частині щодо забезпечення позову- без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року в оскаржуваній частині щодо забезпечення позову – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова