Справа № 943/586/24                         Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова   Г.О. 
Провадження № 33/811/918/24                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушника – адвоката Скоробогатого М.В. 

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
       Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 14.03.2024 о 23 год. 34 хв. в с. Теребежі по вул. Польній, 8 Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками  алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій  ОСОБА_1  відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Скоробогатий М.В. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права Зазначає, що місцевий суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов упереджено і формально до вивчення обставин справи, покликався на недопустимі докази, що потягнуло за собою неупередженому її розгляду. Звертає увагу на те, що відеозапис події неповний, на такому не відображено всіх обставин, відтак, не може вважатися допустимим доказом. 
       Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. 
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Скоробогатого М.В. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
       Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне порушення серії ААД №174044 від 14.03.2024, де викладена фабула вчиненого правопорушення; рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП У Л/о.; направленням в Буську ЦРЛ для встановлення степені та стану алкогольного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА № 1659796 від 14.03.2024 року, якою на правопорушника накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
        Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.                 Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
         Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги  в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ,        оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, зокрема,  постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1659796 від 14 березня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн., а невизнання ним своєї вини у скоєному, слід розцінити як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. 
Твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
        При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає. 
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Скоробогатого М.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Буського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.