справа № 758/1206/23
провадження № 22-ц/824/8127/2024
головуючий у суді І інстанції Якимець О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
         3 вересня 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 9 січня 2024 року та на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.
Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що вона є єдиним власником автомобіля Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , рік випуску 2016, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
13 липня 2021 року ПрАТ «СК «АРКС» та позивач уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 28419а1ц.
Договір укладено відповідно до Правил № 003 «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», положень Цивільного кодексу Украі?ни, законів Украі?ни «Про страхування, «Про електронну комерцію».
За умовами пункту 24.1. договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в пункті 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з пунктами 34.1 та 34.2 договору в результаті настання страхового випадку.
11 квітня 2022 року страхувальник ОСОБА_1 повідомила страховика про те, що 04 квітня 2022 року із застрахованим автомобілем відбувся страховий випадок, а саме незаконне заволодіння застрахованим автомобілем третьою особою, яка потрапила на застрахованому автомобілі в дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), внаслідок чого застрахованому автомобілю завдано численні пошкодження.
Заяву страхувальника було зареєстровано та розпочато розгляд заяви в рамках страхової справи № 1.003.22.0006386.
19 жовтня 2022 року за результатом розгляду справи № 1.003.22.0006386 відповідач ухвалив рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування позивачеві, про що директор департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «АРКС» повідомив позивачу шляхом направлення листа від 19 жовтня 2022 року вих. № 8600/12цв.
Не погодившись із відмовою у виплаті страхового відшкодування та з метою врегулювання спору у досудовому порядку, позивач 26 жовтня 2022 року звернулася зі скаргою на рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування.
Однак у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено повторно.
Позивач вважає, що ухвалене відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування суперечить вимогам чинного законодавства, а також умовам укладеного між ними договору добровільного страхування наземного транспорту.
У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування в розмірі 720 135,00 грн та судові витрати.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 9 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 690 135,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 901,35 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Шишлов Олександр Євгенович 9 лютого 2024 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, позивач не довів обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у позові.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Шишлов О.Є. вказує, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не було застосовано Закон України «Про страхування», який підлягає застосуванню до відносин, що склалися між позивачем та відповідачем.
Умовами договору страхування передбачено, що не кожен випадок незаконного заволодіння транспортним засобом (далі - ТЗ) може бути визнано страховим за договором, а лише, якщо незаконне заволодіння ТЗ відбулося шляхом: грабежу, крадіжки, розбою. У разі настання події за ризиком «Викрадення» додаються відповідні документи, зокрема довідка чи інший документ відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою страхувальника про викрадення (незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (обов`язково повинні бути вказані прізвище, ім`я та по-батькові власника (користувача) ТЗ, державний номер, номери номерних агрегатів, дата, місце, обставини та час викрадення, стаття Кримінального кодексу України, за ознаками якої почато кримінальне провадження); письмова заява про подію та на виплату страхового відшкодування за формою, встановленою страховиком.
У свою чергу, з місця події та в день її вчинення 04 квітня 2022 року позивач ОСОБА_2 та/або її чоловік ОСОБА_3 , в тимчасовому користуванні якого перебував ТЗ, з приводу незаконного заволодіння ТЗ до компетентних органів не зверталися, довідку чи інший документ відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою про викрадення (незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та інші документи кримінального провадження, страховику не надали.
Апелянт зазначив, що відповідно до пункту 29.2.23 договору, до випадків, що не є страховими, відноситься незаконне заволодіння ТЗ, вчинене способом іншим, ніж крадіжка, грабіж чи розбій (наприклад, внаслідок шахрайських дій третіх осіб), та/або вчинене під час подій, зазначених в пункті 29.2. і 5 цього договору.
Перше звернення до поліції щодо події було здійснене 25 липня 2022 року, через три місяці, а повторне 9 грудня 2022 року - через 8 місяців після настання події (04 квітня 2022 pоку), та зазначені обставини спричинені саме діями з боку позивача ОСОБА_1 , а не компетентних органів (поліції).
Станом на дату ухвалення рішення суду першої інстанції витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12023141360000044 від 05 січня 2023 року втратив свою актуальність, оскільки за результатами проведеного досудового розслідування кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
За таких обставин, заявлений ОСОБА_1 випадок не може бути кваліфіковано, як страховий за договором страхування (за ризиком «Викрадення» шляхом крадіжки, грабежу, розбою), що виключає відповідальність страховика за договором.
Встановлені судом першої інстанції факти, які свідчать, що під час вчинення ДТП, 04 квітня 2022 pоку, керування ТЗ Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 здійснювалось без водійського посвідчення, в стані алкогольного сп`яніння, з непідкоренням органам влади (залишення місця ДТП), виключають можливість визнання події страховим випадком.
Страхувальник стверджувала, що ОСОБА_4 незаконно заволодів ТЗ Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , однак, протягом 3 (трьох робочих днів), як визначено пунктом 27.1.1.5 договору, страховику не було подано письмову заяву про подію та на виплату, за формою визначеною страховиком.
Позивачем надані до суду платіжні документи, оформлені неналежним чином, які не відповідають іншим матеріалам справи, та не надають можливості віднести їх до оплати вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Суд першої інстанції всупереч умовам укладеного договору, всупереч обставинам справи, які підтверджені висновком судового експерта, що є належним, достовірним, допустимим та достатнім доказом, необґрунтовано стягнув зі страховика 690 135,00 грн.
Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування вирішено питання про судові витрати.
Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Шишлов О.Є. вказує, що заявлена до стягнення позивачем ОСОБА_1 сума витрат на правничу допомогу не відповідає попередньому орієнтовному розрахунку суми судових витрат, наведеному в позовній заяві.
Позивачем ОСОБА_1 не було надано жодних документів, які б підтверджували її витрати на професійну правничу допомогу (договору, детального розрахунку, актів виконаних робіт/наданих послуг, чеків, квитанцій, платіжних доручень тощо).
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які стосуються невідповідності попереднього розрахунку суми судових витрат, зазначеного в позовній заяві від 31 січня 2023 року та зазначеного в додатковій угоді № 1 від 20 жовтня 2022 року, що ставить під сумнів надані позивачем ОСОБА_1 докази. Суд першої інстанції не дослідив належність, допустимість, достовірність та достатність наданої додаткової угоди від 20 жовтня 2022 року № 1.
2 квітня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Савинського С.М., в якому він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що врахування судом першої інстанції на момент ухвалення рішення суду доказів та аргументів сторони позивача, а не відповідача, свідчить про те, що надані позивачем докази та аргументи були для суду більш переконливими.
Вважає, що не застосування судом першої інстанції конкретних положень договору страхування чи норм законодавства до спірних правовідносин, які були б вигідні апелянту, однак не були застосовані, жодним чином не свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права.
Також вважає, що доводи та заперечення апелянта щодо невизнання заявленої обставини страховим випадком, оскільки її не можна кваліфікувати згідно договору страхування як страховий випадок є безпідставними, оскільки заявлену страхову подію необхідно кваліфікувати за п. 24.2.3 договору страхування.
У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат   Шишлов О.Є. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній, просив задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. в судовому засіданні апеляційної інстанції проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив відхилити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно із статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що договором страхування визначено строк, протягом якого страхувальник має попередити страховика про настання страхового випадку. Перебіг визначеного пунктом 26.1.3. договору строку розпочався 5 квітня 2022 року (вівторок) та тривав до 07 квітня 2022 року (четвер). Позивач, звертаючись 11 квітня 2022 року до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку повідомила про поважність пропуску строку на повідомлення про настання страхового випадку. Відповідні причини вказані у позовній заяві.
Водночас, навіть, якщо відповідачем вказані причини пропуску строку не були визнані поважними, то позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку на 5 робочий день, тобто фактично з пропуском 2 робочих днів. Відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування лише 19 жовтня 2022 року, тобто через 6,5 місяців після настання страхової події.
Натомість, відповідач ні під час досудового врегулювання спору, ні у поданих документах по суті спору, жодним чином не аргументував та не надав доказів, які б свідчили про те, яким саме чином несвоєчасне повідомлення позивачем про настання страхового випадку позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
З 4 квітня до 19 жовтня 2022 року відповідач чи уповноважені ним представники не повідомляли позивачу чи його представникам, про те, що подане 11 квітня 2022 року повідомлення про настання страхового випадку не відповідає формі, узгодженій сторонами договору страхування.
У відмові ПрАТ «СК «АРКС» від 19 жовтня 2022 року у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування відповідач не зазначає про те, що така відмова пов`язана, зокрема, з недотриманням позивачем вимог щодо «письмової форми повідомлення» про настання страхового випадку.
Приписами Закону України «Про страхування», а також главою 67 «Страхування» ЦК України передбачено, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику має містити вичерпний перелік підстав, через які страховик відмовляється здійснювати страхові виплати.
Натомість, у поданому відповідачем відзиві вказаний більший перелік підстав для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування.
Матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про те, що отримане від позивача повідомлення (з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на електронну пошту страхової компанії, а також отримане звернення від ОСОБА_5 не дозволяли відповідачеві достовірно тривалий час ідентифікувати, чи дійсно отримане повідомлення стосувалось застрахованого автомобіля ОСОБА_1 , оскільки уже через 7 (сім) календарних днів після отримання повідомлення від позивача про настання страхової події, відповідач зміг не тільки «ідентифікувати» особу страхувальника та застраховане авто, про яке було отримано повідомлення 11 квітня 2022 року, а і безпосередньо провести огляд цього автомобіля, встановити його точне місце знаходження, визначити вид та характер отриманих пошкоджень.
Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідача щодо несвоєчасного звернення позивача із заявою про виплату коштів (30 серпня 2022 року, а не протягом 3 робочих днів з дня настання страхової події), оскільки згідно з пунктом 27 договору, страхувальник має надати письмову заяву про подію та на виплату страхового відшкодування за формою, встановленою страховиком.
Водночас, скан-копію заяви за відповідною формою було надіслано працівником страхувальника представнику позивача на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 29 серпня 2022 року. Після отримання 30 серпня 2022 року заповненої та підписаної скан-копії надісланої заяви про виплату страхового відшкодування, відповідач жодного разу до 19 жовтня 2022 року не повідомляв позивача про те, що надіслана заява не належним чином заповнена чи підписана, а також про те, що для ухвалення позитивного рішення (про визнання заявленої події страховим випадком) позивач має надати відповідачеві саме оригінал цієї заяви.
Суд першої інстанції вважав, що у позовній заяві позивач навела неспростовані відповідачем аргументи щодо вжиття дій з відкриття кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_4 автомобілем марки Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до настання страхового випадку.
Значна частина доводів відповідача про те, що позивач несвоєчасно здійснив дії щодо відкриття кримінального провадження, наведені без урахування протиправних дій органу досудового розслідування.
Крім того, відповідач у своєму відзиві зауважував, що саме відсутність відкритого кримінального провадження є основною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Таким чином, виплата страхового відшкодування позивачеві залежала від дій органу досудового розслідування (Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області), що загалом суперечить природі договірних зобов`язань у сфері страхування та покладає на страхувальника надмірний тягар доведення обставин настання страхової події, адже страхувальник не має та не може мати жодного впливу на ухвалення рішення правоохоронного органу.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав визначені чинним законодавством виправдувальні очікування, що за результатом поданої ним заяви про вчинення злочину буде відкрито кримінальне провадження і також не мав жодного впливу на дії Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області у зв`язку з відмовою у відкритті кримінального провадження.
Місцевий суд вважав, що довідка про результати проведення перевірки за матеріалами ЖЄО № 19627 від 26 липня 2022 року № В-1152 є неналежним доказом на підтвердження законності заволодіння ОСОБА_4 автомобілем позивача, оскільки станом на момент направлення відповідачеві довідки про результати проведення перевірки Львівським районним управлінням поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області не було вчинено жодних інших дій (не проведено допиту ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , ні будь-кого зі свідків цієї події).
Однією з підстав відмови у визнанні заявленої події страховим випадком була не передача позивачем ключів-запалювання від застрахованого автомобіля та технічного паспорта. Проте безпосередньо «викрадення» автомобіля тривало близько 1-2 годин та на момент звернення із повідомленням до страховика про настання страхової події автомобіль викраденим уже не був та перебував у безпосередньому володіння позивача.
У свою чергу, приписами договору страхування не встановлено обов`язку для страхувальника передавати ключі від застрахованого автомобіля страховику у випадку, якщо викрадення автомобіля тривало 1-2 години і автомобіль було повернуто до володіння страхувальника ще до звернення до страхової компанії.
При визначенні суми страхового відшкодування суд першої інстанції взяв до уваги не сплату позивачем четвертого платежу за договором, який підлягає вирахуванню із заявленої позивачем суми.
Суд першої інстанції вважав, що наведений відповідачем розрахунок є некоректним та складений з порушенням умов договору страхування. Відповідач при розрахунку застосовує франшизу як при ДТП, що суперечить заявленій страховій події. На момент розгляду справи, як вбачається з матеріалів справи, зокрема акта приймання передачі виконаних робіт, позивач повністю оплатила ремонт застрахованого транспортного засобу, а тому відповідач не може застосовувати коефіцієнт«0,8» - застосування авансового платежу у розмірі 80 % від розрахункової суми страхового відшкодування.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є єдиним власником легкового автомобіля Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , рік випуску 2016, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
13 липня 2021 року ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_1 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 28419а1ц (далі - договір страхування).
Договір страхування укладено відповідно до Правил № 003 «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», положень Цивільного кодексу Украі?ни, законів Украі?ни «Про страхування» та «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 4 договору страхування, застрахований автомобіль - Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , рік випуску 2016, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
Страховий платіж - 120 000,00 грн (пункт 11 договору страхування). Страхова сума - 4 000 000,00 грн (пункт 12 договору страхування).
У пункті 16 договору страхування передбачено, що варіант страхового покриття «Все включено», згідно з яким страховик несе відповідальність згідно з умовами даного договору 24 години на добу, сім днів на тиждень.
Строк дії договору з 14 липня 2021 року до 13 липня 2022 року (пункт 18 договору страхування).
Відповідно до пункту 19 договору страхування територія страхування: Україна (крім території Автономної Республіки Крим, м. Севастополь), країни Європи, СНД, республіка Грузія, крім територій, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження на момент настання події, що має ознаки страхового випадку.
За умовами пункту 24.1. договору страхування страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в пункті 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з пунктами 34.1 та 34.2 договору в результаті настання страхового випадку.
Пунктом 24.2 договору страхування до страхових ризиків віднесено:
- пункт 24.2.1 «Викрадення» - незаконне заволодіння ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, з урахуванням умов, вказаних в розділі 16 цього договору, шляхом: Грабежу - відкритого викрадення ТЗ; Крадіжки - таємного викрадення ТЗ; Розбою - нападу з метою заволодіння ТЗ, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства;
- пункт 24.2.2. «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ внаслідок ДТП;
- пункт 24.2.3. «Збитки внаслідок інших подій» - викрадення окремих складових частин ТЗ чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ, вказаних в розділі 6 договору, а також пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ, вказаних в розділі 6 договору, внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених Кримінальним кодексом України; пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ, вказаних в розділі 6 договору, внаслідок стихійного лиха (урагану, смерчу, повені, затоплення, паводку, сильної зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, обвалу, лавини, сильного морозу, сильного снігопаду, шторму), надзвичайних явищ природи, пожежі або вибуху, нападу тварин, падіння предметів на ТЗ (дерев, снігу, льоду, стовпів, рекламних щитів та ін.), попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ, зовнішнього фізичного впливу інших випадкових, раптових та непередбачуваних подій (окрім вказаних в пункті 24.2.1, пункті 24.2.2 договору), якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами розділу 29 цього договору.
Відповідно до пункту 26.1. договору страхування в разі настання передбаченої у пункті 24.2 договору події страхувальник зобов`язаний: вживати заходів щодо рятування ТЗ та зменшення завданих збитків (пункт 26.1.1); з місця події, що має ознаки страхового випадку, повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи (з урахуванням п. 27.6 та п. 27.7 договору), а також дочекатися їх приїзду з метою обов`язкової реєстрації та оформлення події співробітниками відповідних компетентних органів (пункт 26.1.2); протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання події сповістити про це страховика шляхом надання заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування (пункт 27.1.1 договору). Якщо виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник повинен довести це документально (пункт 26.1.3); вживати заходів щодо збереження слідів події (пункт 26.1.4); при ДТП діяти відповідно до пунктів 2.10, 2.11 Правил дорожнього руху (пункт 26.1.5); при ДТП прои?ти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліціі? або іншоі? уповноваженоі? особи в порядку, передбаченому чинним законодавством Украі?ни (пункт 26.1.6); без письмовоі? згоди страховика не давати обіцянок та не прии?мати пропозиціи? щодо відшкодування завданих збитків (пункт 26.1.7); надати представнику страховика можливість провести огляд пошкодженого ТЗ у світлии? час доби та скласти акт огляду ТЗ, крім випадків и?ого викрадення (пункт 26.1.8); без дозволу страховика, якии? надається після складання акта огляду/додаткового акта огляду ТЗ (у випадку необхідності), не проводити ніяких робіт щодо відновлення та зміни стану ТЗ (в т. ч. розбирання ТЗ, розукомплектування ТЗ тощо), крім заходів, необхідних для транспортування, рятування (у тому числі людеи? і тварин) чи запобігання надзвичаи?них ситуаціи? (пункт 26.1.9); надати страховику можливість провести розслідування обставин страховоі? подіі?, надати и?ому докладну та достовірну інформацію (в т. ч. таку, яка є комерціи?ною таємницею), що стосується цього питання (пункт 26.1.10); у разі зіткнення з іншими ТЗ на місці ДТП отримати всю можливу інформацію про інших учасників ДТП (зокрема, марки, моделі та державні номери таких ТЗ; прізвища, імена та по батькові власників ТЗ (назви, якщо власниками є юридичні особи), прізвища, імена та по батькові осіб, що керували цими ТЗ, а також номери договорів (полісів) обов`язкового страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників ТЗ, назву та адресу страховика іншоі? сторони, якщо такі договори існують) пункт 26.1.11); у випадку викрадення ТЗ в день подання страховику письмовоі? заяви про подію та на виплату передати представнику страховика всі комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, безконтактні мітки/чіпи до пристрою для запобігання викраденню, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристроі? дистанціи?ного управління системою для запобігання викраденню, якими укомплектовании? ТЗ заводом - виробником та/або які додатково встановлені на ТЗ, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку і?і? наявності), тимчасовии? реєстраціи?нии? талон, подорожніи? лист службового автомобіля), або довідку про і?х вилучення органами МВС (пункт 26.1.12).
Як передбачено пунктом 26.2 договору страхування, обов`язки страхувальника, вказані в пунктах 25.2, 26.1 цього договору, окрім пункту 25.2.1 договору, в однаковіи? мірі розповсюджуються на осіб, що вказані в розділі 8 договору як особи, допущені до керування застрахованим ТЗ. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання і?х страхувальником.
Згідно з пунктом 27.1.1.5. договору страхування, для підтвердження настання страхового випадку страхувальник зобов`язании? надати письмову заяву про подію та на виплату, за формою визначеною страховиком протягом 3 (трьох) робочих днів (незалежно від фіксаціі? заяви через контакт-центр страховика, у телефонному режимі) виключно у випадках, зокрема, викрадення застрахованого ТЗ; якщо після фіксаціі? телефонноі? заяви про подію та на виплату страховиком прии?няте рішення про відмову у визнанні подіі? страховим випадком та/або відмову у виплаті страхового відшкодування та страхувальник не згоден із зазначеним рішенням; на вимогу страховика.
Відповідно до пункту 27.1.1.6 договору страхування, обставини страхового випадку можуть бути підтверджені страхувальником виключно заявою про подію та на виплату, у разі визнання цих обставин страховиком та/або обома сторонами договору, за винятком випадків, якщо законодавством встановлена необхідність і?х доведення виключно письмовими доказами (довідками компетентних органів, висновками експертиз тощо).
Положеннями пункту 27.1.2.3 договору страхування встановлено, що у разі настання подіі? за ризиком «Викрадення» страхувальник повинен надати наступні документи: 
- довідку чи іншии? документ відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою страхувальника про викрадення (незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостеи? до Єдиного реєстру досудових розслідувань (обов`язково повинні бути вказані прізвище, ім`я та по батькові власника (користувача) ТЗ, державнии? номер, номери номерних агрегатів, дата, місце, обставини та час викрадення, стаття Кримінального кодексу Украі?ни, за ознаками якоі? почато кримінальне провадження);
- з метою прии?няття рішення про виплату страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» страховик може звернутися до страхувальника (вигодонабувача) із запитом на надання інших документів щодо стану кримінального провадження (копіі? заяв до правоохоронних органів, довідки, постанови, повідомлення, протоколи, експертизи та інші документи щодо кримінального провадження за заявою про викрадення застрахованого ТЗ);
- письмову заяву про подію та на виплату страхового відшкодування за формою, встановленою страховиком.
Якщо до виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку «Викрадення» застрахований ТЗ буде знаи?дено, страхувальнику необхідно надати такі документи МВС: копію протоколу огляду знаи?деного ТЗ, місця подіі? та/або довідку, що містить відомості про факт знаи?дення ТЗ та опис завданих ТЗ пошкоджень та/або витяг з проколу огляду та інші документи.
03 квітня 2022 року застрахований автомобіль перебував у фактичному користуванні чоловіка позивача - ОСОБА_3 .
Уночі 04 квітня 2022 року працівники Управління патрульної поліції у Львівській області повідомили ОСОБА_3 про те, що застрахований автомобіль потрапив у ДТП.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення ДТП за кермом застрахованого автомобіля перебував ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 (ДІЯ).
Зазначений факт підтверджується, зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 284158; серії ААБ № 054276; серії ААБ № 054278; серії ААБ № 054277; серії ААБ № 563350.
Крім того, за результатами складених протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, що були ним вчинені під час керування автомобілем, що, зокрема, підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2022 року у справі № 466/2232/22; постановою Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2022 року у справі № 461/1806/22; постановою Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року у справі № 461/1885/22.
Суд першої інстанції встановив, що станом на момент вчинення ДТП, за кермом застрахованого автомобіля перебував саме ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 (ДІЯ).
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП не мав права керувати зазначеним транспортним засобом через відсутність у нього водійського посвідчення відповідної категорії, а також через перебування у стані алкогольного сп`яніння.
11 квітня 2022 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку із застрахованим наземним ТЗ Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 ) шляхом направлення відповідної заяви на електронну пошту відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також шляхом залишення відповідного повідомлення представником відповідача, ОСОБА_5 , на телефон контакт-центру відповідача - НОМЕР_6 .
У заяві позивача від 11 квітня 2022 року позивачка повідомила страховика про настання страхового випадку (страхової події) та необхідність здійснити виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта №28419а1ц; просила визнати поважними причини пропуску строку повідомлення страхувальником страховика через перебування страхувальника та її чоловіка, починаючи з 5 до 6 квітня 2022 року (включно), в укритті (підвалі) через небезпеку ракетного обстрілу військами російської федерації у зв`язку з розпочатою військовою агресією (війною), а також подальшу вимушену госпіталізацію чоловіка страхувальника до лікувального закладу, якою займалась страхувальник у період з 6 до 7 квітня 2022 року включно; просила здійснити визначені договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 28419а1ц дії, необхідні для визначення розміру страхового відшкодування; просила провести виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку.
Також, разом з надісланим на електронну пошту страховика повідомлення про ДТП, страхувальник надала документи, що підтверджують факт настання ДТП та пошкодження автомобіля страхувальника, а також документи, якими обґрунтовувала причини пропуску строку звернення до страховика.
За результатом наданого повідомлення заяву страхувальника було зареєстровано та розпочато розгляд заяви в рамках справи № 1.003.22.0006386.
19 квітня 2022 року представниками ПрАТ «СК «AРКС» було проведено огляд пошкодженого ТЗ «Mercedes-Benz G 63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ - НОМЕР_2 , за результатом якого складеного акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість), який було долучено відповідачем до матеріалів справи.
7 червня 2022 року позивач надіслав відповідачу клопотання щодо надання дозволу на початок проведення ремонтних робіт застрахованого автомобіля.
Листом від 5 липня 2022 року відповідач надав згоду на проведення ремонту застрахованого автомобіля на неавторизованому відповідачем СТО (Кузовий центр «MY MASTER», ФОП ОСОБА_6 ).
25 липня 2022 року позивачка направила на електронну пошту Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Львівське РУП № 1 ГУ НП у Львівській області) заяву про вчинення кримінального правопорушення - злочину передбаченого частиною третьою статті 289 КК України ОСОБА_4 .
За результатом розгляду поданої заяви Львівське РУП № 1 ГУ НП у Львівській області ухвалило рішення про відмову у відкритті кримінального провадження через відсутність складу правопорушення, у надісланій заяві про вчинення злочину.
9 серпня 2022 року представник позивача адвокат Величко Л.П. звернулася до відповідача із заявою про надання інформації, зокрема, представник позивача просила надати роз`яснення, які ще необхідно дії зробити позивачу для визнання події страховою через відмову органу досудового розслідування відкривати кримінальне провадження за поданою заявою.
19 жовтня 2022 року за результатом розгляду справи № 1.003.22.0006386 страховик ухвалив рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , про що директор департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «АРКС» повідомив страхувальника шляхом направлення листа за від 19 жовтня 2022 року вих. № 8600/12цв.
Не погоджуюсь з відмовою, викладеною у листі від 19 жовтня 2022 року та з метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач 26 жовтня 2022 року звернулася зі скаргою на рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування.
Однак, у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено повторно.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За змістом статті 988 ЦК України та статті 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.
Тобто положення наведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 753/17411/18 (провадження № 61-6933св20).
Водночас, згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.
За правилами частин першої, третьої статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Суд першої інстанції встановив, що пунктом 24.2.1 договору страхування визначено, що одним із страхових випадків є «Викрадення» - незаконне заволодіння ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, з урахуванням умов, вказаних в розділі 16 цього договору, шляхом: Грабежу - відкритого викрадення ТЗ; Крадіжки - таємного викрадення ТЗ; Розбою - нападу з метою заволодіння ТЗ, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Також суд встановив, що відповідно до умов договору страхування у випадку настання страхового випадку страхувальник зобов`язана була повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи з метою обов`язкової реєстрації та оформлення події співробітниками відповідних компетентних органів, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання події сповістити про це страховика шляхом надання заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування.
Крім того у разі викрадення застрахованого ТЗ для підтвердження настання страхового випадку «Викрадення» страхувальник зобов`язании? надати письмову заяву про подію та на виплату, за формою визначеною страховиком протягом 3 (трьох) робочих днів (незалежно від фіксаціі? заяви через контакт-центр страховика, у телефонному режимі).
При цьому неможливість виконання цих умов договору страхування позивач має довести документально.
Також умовами договору страхування передбачено, що у випадку викрадення ТЗ в день подання страховику письмовоі? заяви про подію та на виплату позивач мала передати представнику страховика всі комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, безконтактні мітки/чіпи до пристрою для запобігання викраденню, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристроі? дистанціи?ного управління системою для запобігання викраденню, якими укомплектовании? ТЗ заводом - виробником та/або які додатково встановлені на ТЗ, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку і?і? наявності), тимчасовии? реєстраціи?нии? талон, подорожніи? лист службового автомобіля), або довідку про і?х вилучення органами МВС.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ці обов`язки страхувальника, вказані у пунктах 25.2, 26.1 цього договору, окрім пункту 25.2.1 договору, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, що вказані в розділі 8 договору як особи, допущені до керування застрахованим ТЗ. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання їх страхувальником.
Якщо до виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку «Викрадення» застрахований ТЗ буде знайдено, страхувальнику необхідно надати такі документи МВС: копію протоколу огляду знайденого ТЗ, місця події та/або довідку що містить відомості про факт знайдення ТЗ та опис завданих ТЗ пошкоджень та/або витяг з протоколу огляду та інші документи.
Апеляційний суд встановив, що позивач на порушення зазначених умов договору страхування повідомила відповідача про настання, на її думку, страхового випадку - незаконного заволодіння ТЗ лише 11 квітня 2022 року (тобто на 5 робочий день) шляхом направлення відповідної заяви на електронну пошту відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також шляхом залишення відповідного повідомлення представником відповідача, ОСОБА_5 , на телефон контакт-центру відповідача - НОМЕР_6 .
Разом з повідомленням позивач надала документи, що підтверджують факт ДТП та пошкодження застрахованого ТЗ, а також документи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до страховика.
При цьому позивач не надала разом з повідомленням документів на підтвердження заявленого випадку «Викрадення», а саме: довідку чи іншии? документ відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою страхувальника про викрадення (незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостеи? до Єдиного реєстру досудових розслідувань (обов`язково повинні бути вказані прізвище, ім`я та по батькові власника (користувача) ТЗ, державнии? номер, номери номерних агрегатів, дата, місце, обставини та час викрадення, стаття Кримінального кодексу Украі?ни, за ознаками якоі? почато кримінальне провадження).
Суд встановив, що заяву про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, позивач направила на електронну адресу Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області лише 25 липня 2022 року, тобто через три місяці після настання заявленого нею випадку.
Тобто, з місця події та в день її вчинення 04 квітня 2022 року ані позивач ОСОБА_2 , ані її чоловік ОСОБА_3 , в тимчасовому користуванні якого перебував ТЗ, з приводу незаконного заволодіння ТЗ до компетентних органів не зверталися.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 29.2.23 договору страхування, до випадків, що не є страховими відноситься незаконне заволодіння ТЗ, вчинене способом іншим, ніж крадіжка, грабіж чи розбій (наприклад, внаслідок шахрайських дій третіх осіб), та/або вчинене під час подій, зазначених в пункті 29.2. і 5 цього договору.
З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування за результатами розгляду скарги позивача було відмовлено у відкритті кримінального провадження за випадком, який стався із застрахованим ТЗ.
У подальшому слідчими СВ Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області зазначене кримінальне провадження щодо випадку, який стався із застрахованим ТЗ неодноразово було закрито у зв`язку з відсутністю складу відповідного кримінального правопорушення.
Так, у постанові слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області Леськіва В.М. від 28 листопада 2023 року про закриття кримінального провадження №12023141360000044 від 05 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 289 КК України, встановлено, що дійсно під час вчинення ДТП із застрахованим ТЗ за кермом перебував ОСОБА_4 . Проте ключі від автомобіля та дозвіл на користування автомобілем ОСОБА_4 добровільно надав чоловік позивача ОСОБА_3 .
На час вчинення ДТП до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння ТЗ, який знаходився у користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не звертався, будь-яких претензій щодо користування ним автомобілем не заявляв.
Враховуючи встановлені у справі обставини та надані до справи докази, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що заявлений ОСОБА_1 випадок не може бути кваліфіковано, як страховий за договором страхування (за ризиком «Викрадення» шляхом крадіжки, грабежу, розбою), що виключає відповідальність страховика за договором.
Суд першої інстанції не взяв до уваги, що добровільне допущення до управління застрахованого ТЗ ОСОБА_4 , особи без водійського посвідчення, яка не мала на те законних підстав, не свідчить про факт незаконного заволодіння ТЗ ОСОБА_4 за ризиком «Викрадення» шляхом крадіжки, грабежу; розбою.
Крім того, за відсутності водійського посвідчення у ОСОБА_4 , останній не може вважатися особою, допущеною до керування ТЗ, яка керувала ТЗ на законних підставах, як передбачено розділом 8 договору (пункт 8.1), подія є виключенням зі страхових випадків, та не може бути кваліфікована, як передбачений пунктом 24.2.2 договором ризик «Збитки внаслідок ДТП».
Відповідно до пункту 29.5 договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:
- страхувальник не дотримав строків надання заяви про подію та на виплату згідно з пунктом 26.1.3 договору та/або письмової заяви про подію та на виплату згідно з пунктом 27.1.1.5 договору без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків та/або визначенні наявності або відсутності підстав для визнання страховою/нестраховою та прийняття рішення за подією (своєчасно не надав пошкоджений ТЗ для огляду; не повідомив дійсні обставини страхового випадку, своєчасно не надав документи та/або інформацію на запит страховика, не прибув до страховика для надання пояснень, не надав пояснень, не надав довіреність згідно з умовами цього договору та ін., пункт 29.5.4 договору страхування);
- страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачених умовами договору, окрім пункту 26.1.11 договору, в т. ч. не виконав вимоги страховика щодо надання всіх необхідних документів та/або інформації стосовно заявленої події (пункт 29.5.6 договору);
- страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ всі комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, безконтактні мітки/ чіпи до пристрою для запобігання викраденню, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню, якими укомплектований ТЗ заводом-виробником та/або які додатково встановлені на ТЗ, та документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою) або не має можливості їх надати у зв`язку з тим. що вони знаходились у викраденому ТЗ та, відповідно, були викрадені разом з ТЗ (пункт 29.5.16 договору);
- страхувальник (водій застрахованого ТЗ) добровільно передав основний або додатковий комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, та/або безконтактні мітки/ чіпи до пристрою для запобігання викраденню особі, яка не вказана в розділі 8 договору як особа, допущена до керування застрахованим ТЗ. Умови даного пункту договору не застосовуються, якщо в пункті 8.2 договору сказано «Так» та збитки виникли за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» під час керування ТЗ особою, яка не вказана в пункті 8.2 договору як особа, допущена до керування застрахованим ТЗ, але керувала ТЗ на законних підставах (пункт 29.5.17 договору).
Таким чином, у пункті 29.5.4, 29.5.6, 29.5.16 та 29.5.17 договору страхування сторони з урахуванням принципу свободи договору вільно, на власний розсуд визначили, що підставами відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, не дотримання строків надання заяви про подію та на виплату та/або письмової заяви про подію та на виплату без поважних на це причин; не надання всіх необхідних документів та/або інформації стосовно заявленої події; не надання у разі викрадення ТЗ всі комплекти ключів до замка запалювання ТЗ, безконтактні мітки/ чіпи до пристрою для запобігання викраденню, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню, якими укомплектований ТЗ заводом-виробником та/або які додатково встановлені на ТЗ, та документи, що надають право на управління застрахованим ТЗ; передача основного та/або додаткового комплектів ключів до замка запалювання ТЗ, та/або безконтактні мітки/чіпи до пристрою для запобігання викраденню особі, яка не вказана в розділі 8 договору як особа, допущена до керування застрахованим ТЗ.
Апеляційний суд встановив, що позивач не дотрималася строків надання заяви про подію та на виплату та письмову заяви про подію та на виплату без поважних на це причин.
Посилання суду першої інстанції та те, що позивач пропустила лише два дні на подання зави про подію, а письмову заяву на виплату страхового відшкодування подано з порушенням строку з вини страховика (несвоєчасне надання відповідної форми) не спростовують факту не виконання нею умов договору в цій частині.
Також апеляційний суд установив, що позивач, заявляючи про викрадення ТЗ, не надала всіх комплектів ключів до замка запалювання ТЗ, безконтактні мітки/ чіпи до пристрою для запобігання викраденню, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню.
Необґрунтованим є посилання суду першої інстанції на те, що безпосередньо «викрадення» автомобіля тривало близько 1-2 годин та на момент звернення із повідомленням до страховика про настання страхової події автомобіль викраденим уже не був та перебував у безпосередньому володіння позивача, а приписами договору страхування не встановлено обов`язку для страхувальника передавати ключі від застрахованого автомобіля страховику у випадку, якщо викрадення автомобіля тривало 1-2 години і автомобіль було повернуто до володіння страхувальника ще до звернення до страхової компанії.
Так, суд першої інстанції не врахував, що згідно з умовами договору страхування передбачено, що у тому випадку, коли застрахований ТЗ буде знайдено до виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку «Викрадення», страхувальнику необхідно було надати копію протоколу огляду знайденого ТЗ, місця події та/або довідку що містить відомості про факт знайдення ТЗ та опис завданих ТЗ пошкоджень та/або витяг з протоколу огляду та інші документи.
Однак, викрадення автомобіля на 1-2 години не звільняє страхувальника від обов`язку виконання умов договору в частині надання всіх комплектів ключів до замка запалювання ТЗ.
Також апеляційний суд встановив, що одночасно із заявою про настання події, яка має ознаки страхового випадку, страхувальник не надала всіх необхідних документів та/або інформації стосовно заявленої події, зокрема довідки чи іншого документу відповідних компетентних органів, що підтверджує початок кримінального провадження за заявою страхувальника про викрадення (незаконне заволодіння) ТЗ та внесення відомостеи? до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з тим, що вона не звернулася одразу з відповідною заявою до компетентних органів.
Посилання місцевого суду на те, що позивач навела неспростовані відповідачем аргументи щодо вжиття дій з відкриття кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_4 легкового автомобіля, а несвоєчасне відкриття кримінального провадження відбулося у зв`язку з протиправними діями органу досудового розслідування є неприйнятними.
Так, зі справи видно, що позивач звернулася до компетентних органів лише через три місяці після «викрадення» її автомобіля.
При цьому апеляційний суд встановив, що про подіяю, яка сталася із її транспортним засобом, було відомо її чоловіку, у користуванні якого перебував автомобіль.
Більше того, під час оформлення ДТП працівниками поліції, чоловік позивача також не заявив правоохоронним органам про незаконне заволодіння автомобілем, а навпаки будь-яких претензій щодо користування автомобілем ОСОБА_4 не заявляв.
Крім того, ОСОБА_3 добровільно передав ключі та право на користування автомобілем особі, яка не має водійського посвідчення та перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загально соціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. 
Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Висновок суду про те, що позивач, звернувшись із заявою через три місяці після незаконного заволодіння її автомобілем, мала визначені чинним законодавством виправдувальні очікування, що за результатом поданої ним заяви про вчинення злочину буде відкрито кримінальне провадження і також не мала жодного впливу на дії Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області у зв`язку з відмовою у відкритті кримінального провадження, є помилковим.
Такі дії позивача навпаки не відповідають стандартам добросовісної поведінки та із визначеними статтею 3 ЦК України засадами розумності, добросовісності, справедливості не узгоджуються.
Наведене свідчить про безумовне порушення страхувальником умов укладеного договору, що є достатньо обґрунтованою підставою для позбавлення його права вимагати виплати страхового відшкодування.
На переконання суду, у цьому випадку сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 404/2470/17 (провадження № 61-36331св18), від 25 травня 2023 року у справі №759/18298/19 (провадження № 61-6550св22).
Згідно з вимогами п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведені вище висновки апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід ПрАТ «СК «АРКС» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 9 січня 2024 року слід задовольнити, рішення суду першої інстанції Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення суду.
Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на професійну правову допомогу, суд першої інстанції, беручи до уваги надані стороною відповідача клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, вирішення справи по суті шляхом задоволення позову частково, враховуючи, складання заяв по суті, кількість судових засідань у цій справі; з огляду на приписи пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що представником позивача до початку судових дебатів зазначено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача у цій справі витрат на професійну правничу допомогу та гонорару успіху, а всього у розмірі 50 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково, у зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови у позові - на позивача.
Враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, витрати позивача на професійну правову допомогу, покладаються позивача, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити та скасувати додаткове рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, за наслідками судового розгляду апеляційні скарги задоволено, а у задоволені позову відмовлено, судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 6, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 9 січня 2024 року та додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовити.
Судовий збір за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» (ЄДРПОУ 20474912) у сумі 10 802 (десять тисяч вісімсот дві) грн 03 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                             К.П. Приходько
 
                                                                                       С.О. Журба