ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2024 р.           Справа№ 911/2357/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Коробенка Г.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.07.2024
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО"
на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 (повний текст складено 18.12.2023)
та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 (повний текст 
у справі №  911/2357/23 (суддя Бабкіна В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП"
до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО"
про стягнення 5  501  186,11 грн заборгованості за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №   20/21-361-РДД від 13.12.2021 р, у тому числі 1  072  212,26 грн 3% річних, 4  428  973,85 грн інфляційних втрат,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог за первісним позовом.
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП (далі - ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП", ТОВ "ЕТГ", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" (далі - ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО", відповідач) про стягнення 5501186,11 грн. заборгованості за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №20/21-361-РДД від 13.12.2021, у тому числі 1072212,26 грн. 3% річних, 4428973,85 грн. інфляційних втрат.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" зобов`язань за договором купівлі-продажу електричної енергії № 20/21-361-РДД від 13.12.2021 в частині своєчасного проведення розрахунку за передану у власність відповідача електричну енергію, що встановлено рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/1340/22, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1072212,26 грн. 3% річних, 4428973,85 грн. інфляційних втрат, а також витрати. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №   911/2357/23 позовні вимоги задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" 4   428   973,85 грн інфляційних втрат, 1   072   212,26 грн 3% річних, 66   014,23 грн судового збору.
Мотивуючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, зазначив, що рішенням Господарського суду Київської області від 02.03.2023 у справі № 911/1340/22 встановлено порушення виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення суми передоплати за договором у розмірі 36955380,00 грн і, зокрема, встановлено, що з 30.07.2022 заборгованість з повернення передоплати за договором у розмірі 36866380,00 грн. є простроченою.  
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних у розмір 1072212,26 грн за період з 30.07.2023 до 17.07.2023 та інфляційних втрат у розмірі 4428973,85 грн за період серпня 2022 року по червень 2023 року суд визнав вказані розрахунки обґрунтованими та арифметично вірними.
Також судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних в порядку статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.
Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №   911/2357/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" б/н від 08.12.2023 р. (вх. №   9774 від 11.12.2023 р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №   911/2357/23 задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" 25  000,00 грн витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти вимог заявника відмовлено.
За висновком місцевого господарського суду, предмет спору у справі та характер спірних правовідносин за позовом у даній справі не мають надмірної складності та надзначного за обсягом і складністю доведення предмету доказування, а отже, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає, що заявлення ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 50000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, їх розмір є завищеним порівняно зі складністю справи, у зв`язку з чим вказані витрати покладено на ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" зі зменшенням на 50% від заявленої суми. 
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" 29.12.2023 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №   911/2357/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі; у випадку, якщо суд дійде до висновку про обґрунтованість вимог позивача, скаржник просить суд застосувати приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України та зменшити розмір стягнення 3% річних та інфляційних втрат на 99%.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки укладений між сторонами договір купівлі-продажу електричної енергії містить елементи комерційного кредиту, тому інфляційні втрати коштів та 3% річних підлягають списанню у період дії воєнного стану згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); позивачем у розрахунок інфляційних втрат коштів не включено дефляцію за липень 2023 року, що призвело до невірності розрахунку; відповідач не порушив права позивача, оскільки позивач не надсилав відповідної вимоги; відсутня вина відповідача у порушенні зобов`язання і він має важке фінансове становище внаслідок військової агресії Російської Федерації і припинення функціонування всіх належних відповідачу теплових електростанцій; наявні підстави для зменшення розміру інфляційних нарахувань та 3% річних на 99%.
Також, не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" 03.05.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати також і додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.03.2024 у справі №911/2446/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу в повному обсязі; у випадку, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість вимог позивача, скаржник просить зменшити розмір судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, зазначених у заяві про ухвалення додаткового рішення, до 1 000,00 грн.
Мотивуючи апеляційну скаргу, ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" зазначило, що оскаржуване додаткове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Так, за твердженням апелянта, суд першої інстанції не врахував, що згідно умов Договору про надання правової допомоги, належними та допустимими доказами, які б підтверджували дійсність понесення витрат з боку клієнта позивача є рахунок на оплату, який повинно було виставити Професійне адвокатське об`єднання "Правовий Альянс" (далі - Об`єднання) та платіжна інструкція або інший розрахунковий документ, який би підтверджував фактичний розрахунок.
Також апелянт зазначив, що розмір витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, який був зазначений адвокатом, є неспівмірним із складністю справи, оскільки позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, ґрунтувались на преюдиційних фактах встановлених в раніше прийнятому судовому рішенні, що набрало законної сили, що не потребувало будь-яких зусиль з боку адвоката для доведення своїх вимог або для збирання доказів у справі.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023 справу №   911/2357/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Коробенко Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2024 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №   911/2357/23.
Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №   911/2357/23 до надходження до суду матеріалів справи.
24.01.2024 матеріали справи №   911/2357/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №  911/2357/23, справу №   911/2357/23 призначено до розгляду на 01 квітня 2024 року о 15 год 00 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 апеляційну скаргу Товариства Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №   911/2357/23 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 20.02.2024 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази сплати судового збору у розмірі 79   217,08   грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №   911/2357/23, справу №   911/2357/23 призначено до розгляду на "01" квітня 2024 року о 14 год 55 хв.
У зв`язку з відрядженням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 01.04.2024 по 07.04.2024 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 розгляд апеляційних скарг ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №   911/2357/23 призначено на 22 квітня 2024 року о 14   год 45 хв. та 15 год 00 хв відповідно.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024 справу №   911/2357/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука       Г.А., суддів Тарасенко К.В., Коробенка Г.П.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційні скаргу ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №911/2357/23, розгляд апеляційних скарг ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №   911/2357/23 призначено на 11.06.2024 о 15 год 20 хв. та о 15 год 40 хв відповідно.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 об`єднано апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 в одне провадження для спільного розгляду у справі №   911/2357/23, Розгляд апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №   911/2357/23 відкладено на 23 липня 2024 року о 16   год   45 хв.
Позиція інших учасників справи.
20.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №911/2357/23 відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у даній справі залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.
В обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №911/2357/23 позивач зазначив, що позивачем надано суду першої інстанції належні, допустимі, достатні, достовірні докази щодо підтвердження витрат на правничу допомогу, які підлягали стягненню з відповідача на користь позивача.
27.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №911/2357/23 відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у даній справі залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 у справі №911/2357/23 позивач що норми 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосуються правовідносин, що виникли з договору позики або кредитного договору, натомість спірні правовідносини виникли за договором купівлі-продажу електричної енергії; відповідач не довів відсутність своєї вини щодо невиконання умов договору і не повернув позивачу суму попередньої оплати; річні та інфляційні входять до складу основного зобов`язання, поділяючи його юридичну долю, а чинне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг, тому не може бути зменшено і розмір процентів річних та інфляційних втрат; позивач намагається покласти відшкодування завданих йому збитків не на винну особу, яка їх завдала, а на позивача, який не причетний до пошкоджень майна відповідача та також потерпає від військової агресії Російської Федерації.
Явка представників сторін.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.07.2024 представник відповідача просив апеляційний господарський суд задовольнити апеляційні скарги, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі № 911/2357/23 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити та прийняти нове додаткове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити. 
Представник позивача у судовому засіданні 23.07.2024 просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційні скарги відповідача,рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі № 911/2357/23 залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, 13.12.2021 між ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" (покупець) та ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" (продавець) було укладено договір № 20/21-361-РДД купівлі-продажу електричної енергії, відповідно до п. 2.1 якого продавець зобов`язується відпустити електричну енергію в об`єднану енергосистему України, а покупець зобов`язується відібрати електричну енергію з об`єднаної енергосистеми України згідно графіку відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку № 1. У разі отримання продавцем коштів за електричну енергію, відпуск/відбір якої зменшив продавець, останній зобов`язується повернути кошти в межах вартості зменшеного обсягу відпуску/відбору електричної енергії протягом п`ятнадцяти банківських днів з дати отримання від покупця вимоги в письмовій формі про повернення коштів в сумі вартості електричної енергії зменшеної для відпуску/відбору.
Відповідно до п. 2.4 договору, продавець та покупець зобов`язуються своєчасно у відповідності до Правил ринку здійснити реєстрацію узгоджених з урахуванням п. 2.1 обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передач, згідно графіків у додатку № 1.
Згідно з п. 2.6 договору не пізніше 3-х робочих днів місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу електроенергії, продавець зобов`язується направити покупцю підписані та скріплені печаткою продавця 2 примірники акту купівлі-продажу електроенергії, у яких зазначаються обсяги відпуску/відбору електричної енергії відповідно до зареєстрованих обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі. Покупець не пізніше 2-х робочих днів, наступних за днем отримання актів, зобов`язується направити продавцю один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або направити в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту.
Згідно з п. 3.1 договору, ціна на електричну енергію, яка підлягає продажу, та загальна вартість договору визначаються у додатку № 1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.
Відповідно до п. 3.2 договору, оплата за електричну енергію проводиться покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у Розділі 10 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів розмірі 100 % всього обсягу електричної енергії, передбаченої цим договором (за вирахуванням суми гарантійного внеску), протягом 2-х (двох) банківських днів з дати укладення цього договору.
У пункті 3.3 договору визначено, що період відпуску/відбору становить з 01.03.2022 р. до 30.04.2022 р. включно.
Відповідно до п. 4.4 договору, відмова покупця від договірного обсягу електричної енергії або його будь-якої частини та/або порушення покупцем строків оплати продавцю за договірний обсяг електричної енергії або будь-якої частини такого обсягу електричної енергії у відповідності до умов цього договору дає право продавцю розпоряджатися таким обсягом електричної енергії на власний розсуд, в тому числі продати будь-яким третім особам та/або дає право продавцю зменшити обсяг відпуску електричної енергії, що має постачатись в майбутньому, до обсягів визначених продавцем.
Додатками до цього договору є додаток № 1 Графік відпуску/відбору електричної енергії; додаток № 2 Інформація про частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії (пункт 9.1 договору).
Згідно з додатком № 1 до договору сторонами був передбачений графік відпуску/відбору електричної енергії у період з 01.03.2022  по 30.04.2022 із базовим навантаженням 14630 МВт.год за ціною 2105,00 грн./1 МВт.год без ПДВ (2526,00 грн./1 МВт.год з ПДВ) загалом на суму 36955380,00 грн. (з ПДВ та акцизним податком).
ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" листом № 24/4231 від 14.12.2021 р. підтвердило отримання гарантійного внеску за договором від Української енергетичної біржі в сумі 11704000,00 грн., що відповідно до п. 3.4 договору зараховується продавцем як оплата (часткова оплата) електричної енергії за останній місяць відпуску/відбору згідно із договором.
На виконання п. 3.4 договору ТОВ ЕТГ було сплачено ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" платіжним дорученням № 4554 від 15.12.2021 р. суму ПДВ від вартості електричної енергії, що дорівнює 20% сплаченого гарантійного внеску, у розмірі 2340800,00 грн.
На виконання п. 3.2 договору ТОВ "ЕТГ" було перераховано ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" в оплату вартості електричної енергії 22910580,00 грн. згідно із платіжним дорученням № 21305 від 15.12.2021 р.
З огляду на зазначене, ТОВ "ЕТГ", на виконання умов договору, загалом було перераховано ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" 36955380,00 грн. в оплату вартості електричної енергії в обсязі 14630 МВт.г., що підлягала відпуску у період з 01.03.2022 по 30.04.2022.
ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" листами № 24/245 від 25.01.2022, № 24/411 від 07.02.2022, № 24/602 від 17.02.2022 р., посилаючись на п. 2.1 договору, повідомило ТОВ "ЕТГ" про зменшення відпуску електричної енергії з 01 по 10 березня 2022 року, з 11 по 20 березня 2022 року, з 21 по 31 березня 2022 року в обсязі по 2400 МВт.г за кожний вказаний період.

ТОВ "ЕТГ" у відповідь на лист ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" № 24/245 від 25.01.2022, направило вимогу № 31/01-01 від 31.01.2022 про припинення порушення умов договору, за змістом якої позивач вимагав негайного припинення порушення умов двостороннього договору № 20/21-361-РДД купівлі-продажу електричної енергії від 13.12.2021 р. в частині намагання зменшити обсяг відпуску/відбору електричної енергії за договором.
Проте, в період відпуску/відбору електричної енергії, визначений п. 3.3 договору, а саме - з 01.03.2022 р. по 30.04.2022 р., відпуску/відбору електричної енергії не відбулося, право власності на електричну енергію від відповідача до позивача не перейшло.
ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" було направлено ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" вимогу № 05/07-06 від 05.07.2022 про повернення грошових коштів, за змістом якої позивач вимагав від відповідача в термін до 3-х банківських днів, з дня отримання цієї вимоги, повернути ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" грошові кошти, сплачені останнім на користь ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" за договором № 20/21-361-РДД купівлі-продажу електричної енергії від 13.12.2021. Суму передоплати за договором у розмірі 36955380,00 грн. повернуто не було, відповідь на вимогу не отримано, що і стало причиною звернення ТОВ" ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до суду з позовом у справі № 911/1340/22.
Колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що вказані вище обставини були досліджені та встановлені Господарським судом Київської області у справі № 911/1340/22.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.03.2023 р. позовні вимоги задоволено в частині стягнення з ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" на користь ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" 36955380,00 грн. основного боргу, 554330,70 грн. судового збору.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.09.2023 р. касаційну скаргу ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" було залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2023 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі № 911/1340/22 залишено без змін.
На виконання рішення суду від 02.03.2023 у справі № 911/1340/22 Господарським судом Київської області 29.06.2023 було видано наказ.
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Предметом розгляду даної справи № 911/2357/23 є вимоги позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з порушенням виконання зазначеного вище зобов`язання з повернення грошових коштів, яке (порушення) встановлено судовим рішенням у справі №911/1340/22, нарахованих за період з 30.07.2022.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Договір укладений між позивачем та відповідачем є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.
Відповідно до норм статей 598 609 ЦК України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. У той же час, приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.
Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.03.2023 р. у справі № 911/1340/22 було встановлено порушення виконання ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" зобов`язань щодо своєчасного повернення суми передоплати за договором у розмірі 36955380,00 грн. і, зокрема, встановлено, що з 30.07.2022 р. заборгованість з повернення передоплати за договором у розмірі 36866380,00 грн. є простроченою.
Позивач, звертаючись до суду з позовом у даній справі № 911/2357/23, просить стягнути з відповідача 1072212,26 грн. 3% річних за період з 30.07.2022 по 17.07.2023 та 4428973,85 грн. інфляційних втрат за період з 01.08.2022 р. до 30.06.2023.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
За приписами ст.ст. 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що їх розмір було визначено позивачем у сумі 1072212,26 грн., нарахованій на заборгованість відповідача за загальний період з 30.07.2023 р. до 17.07.2023 р. на суму 36955380,00 грн., він є арифметично вірним та обґрунтованим.
Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем в сумі 4428973,85 грн. за період з серпня 2022 року по червень 2023 року на суму 36955380,00 грн., також є обґрунтованим та арифметично вірним.
Апелянт в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, серед іншого, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу електричної енергії містить елементи кредиту, оскільки позивачем здійснювалась попередня оплата за електричну енергію. Як наслідок, на думку відповідача, до даних правовідносин має застосовуватись положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штраф, пеня) за таке прострочення.

Однак, дані твердження апелянта є безпідставними і відхиляються судом, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є товар - електрична енергія, а не грошові кошти. Внаслідок укладення договору купівлі-продажу у відповідача виникає зустрічний обов`язок з поставки товару електричної енергії у визначений договором строк. Тобто, у відповідача не виникає право правомірного користування отриманими грошовими коштами без зустрічної поставки товару.
У свою чергу, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України стосується правовідносин, що виникли з договору позики або кредитного договору, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Отже, оскільки спірні правовідносини сторін у даній справі виникли за договором купівлі-продажу, предметом якого є електрична енергія, тому на спірні правовідносини не можуть поширюватися приписи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Також відповідач посилався на те, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом, оскільки матеріали справи не містять відомостей про надсилання відповідачу відповідної вимоги, у зв`язку з чим відповідач не порушив права позивача на відповідні нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а відсутність факту порушення права є самостійною підставою для відмови в позові.
Дані твердження апелянта відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 р. у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18).
У постанові від 07.04.2020 р. у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 р. у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 р. у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 р. у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 р. у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 р. у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17).
Поряд з цим, за приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу за весь час прострочення. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього безпосередньо в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок щодо оплати кредитору 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.
Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру інфляційних нарахувань та 3% річних на 99%. Заявляючи таке клопотання, відповідач зазначав, що рівень його вини у наявності боргу перед позивачем спричинений обставинами, які не залежали від нього. Відповідно до звіту про фінансові результати за I півріччя 2023 року збиток товариства становить 4044961000,00 грн. (звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) форма № 2). У першу чергу, це пов`язано з підвищенням собівартості електричної енергії, а також недоотриманням внаслідок збройної агресії Російської Федерації доходу у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року. Внаслідок збройної агресії у 2022 році повністю перестала функціонувати одна з трьох ТЕС ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», а інші дві неодноразово зупиняли свою роботу, що істотно вплинуло на виробничі потужності з виробництва електричної енергії, та унеможливило її виробництво та відпуск у обсягах, які планувались. Як наслідок, ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не лише зазнало майнових втрат (збитків) у вигляді знищення та пошкодження майна, а також недоотримало частину грошових коштів за невироблений обсяг електроенергії.
Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили (навіть за умови належного доведення наявності останніх) відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення лише від відповідальності за порушення зобов`язання. Тобто можливим є звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання зобов`язань в цілому; форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, відтак, в будь-якому випадку сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи, а кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Поряд з цим, Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.
За частинами 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити, що за змістом ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування на суму боргу інфляційних втрат та відсотків річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, у зв`язку з чим заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями у розумінні положень Цивільного кодексу України і Господарського кодексу України.
Отже, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості для зменшення розміру заявлених до 3% річних та інфляційних втрат, то клопотання відповідача про їх зменшення є необґрунтованим і задоволенню не підлягало.
У свою чергу, посилання відповідача на невірне нарахування інфляційних втрат (не було взято до уваги індекс інфляції за липень 2023 року), є необґрунтованим, оскільки позивачем інфляційні втрати були заявлені до стягнення та розраховані за період з серпня 2022 року по червень 2023 року включно. Зокрема, при зверненні до суду з позовною заявою позивач зазначив період прострочення при нарахуванні інфляційних втрат по червень 2023 року включно.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" у повному обсязі.
Предметом апеляційного оскарження у цій справі є також додаткове рішення місцевого господарського суду, яким задоволено заяву позивача частково, визнано обгрунтованою вартість витрат позивача на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн, яку стягнуто з відповідача на користь позивача.
До матеріалів справи та заяви про понесені ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" судові витрати в суді першої інстанції було долучено: договір № 5 від 11.07.2022 р. про надання правової допомоги, додаток № 13/1 від 11.07.2023 до договору № 5 від 11.07.2022 про надання правової допомоги, акт про надання правової допомоги № 22 від 04.12.2023 за договором № 5 від 11.07.2022 про надання правової допомоги, ордер на надання правничої (правової допомоги) серії АО № 1095013, виданий 11.07.2023 на підставі договору № 5 від 11.07.2022 про надання правової допомоги, довіреність у справі № 911/2357/23 від 31.07.2023.
Як убачається з матеріалів справи, 11.07.2022  між Професійним адвокатським об`єднанням "Правовий альянс" (об`єднання) та ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" (клієнт) було укладено договір № 5, згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а об`єднання, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та додатками до нього.
Відповідно до пп. 2.1.3 п. 2.1 договору, на виконання доручення клієнта об`єднання складає заяви, звернення, позовні заяви, пояснення, скарги (включаючи апеляційні та касаційні) та інші документи правового характеру.
У відповідності з п. 3.5 договору для надання юридичної допомоги клієнту об`єднання призначає адвоката Бойко Юлію Олексіївну, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/2855 від 08.09.2021, видане на підставі рішення Ради адвокатів Закарпатської області від 07.09.2021 № 135.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін. Вартість та умови надання правової допомоги об`єднанням по кожному конкретному дорученню клієнта визначається сторонами у додатках до цього договору.
Оплата послуг об`єднання (гонорару) здійснюється клієнтом в гривнях на поточний рахунок об`єднання, визначений в рахунку, наданому об`єднанням. Оплата рахунку за надані послуги здійснюється клієнтом протягом 5-х робочих днів, з дня отримання такого рахунку клієнтом (п. 4.2 договору).
Згідно з п. 4.3 договору суми гонорару зазначаються об`єднанням в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.
Акти про надання правової допомоги повинні бути розглянуті, підписані, завірені печаткою (за наявністю) та повернуті клієнтом об`єднанню протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання у спосіб, визначений п. 4.3 цього договору (п. 4.4 договору).
31.07.2023 між Професійним адвокатським об`єднанням "Правовий альянс" (об`єднання) та ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" (клієнт) було укладено додаток № 13/1 до договору про надання правової допомоги від 11.07.2022 № 5, згідно з п. 1 якого клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання в межах умов договору про надання правової допомоги від 11.07.2022 № 5 здійснити в інтересах клієнта під час розгляду господарської справи за позовом ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 20/21-361-РДД від 13.12.2021 у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції усі дії, необхідні для належного захисту інтересів клієнта, зокрема, але не виключно: направляти адвокатські запити, звернення, листи органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності; знайомитися з матеріалами справи; збирати необхідні докази; здійснювати аналіз процесуальних документів та доказів, поданих іншими учасниками справи; здійснювати аналіз судової практики по аналогічним судовим справам; аналізувати законодавство, що регулює спірні правовідносини, консультувати клієнта з питань, необхідних для прийняття рішень щодо подальшого супроводу справи; готувати клопотання, заяви, пояснення, відзив на заяви з процесуальних питань та по суті справи та інші процесуальні документи, забезпечити участь адвокатів об`єднання у процесуальних діях.
Відповідно до п. 3 додатку № 13/1 до договору вартість надання об`єднанням правової допомоги клієнту за здійснення всіх необхідних дій в інтересах клієнта з метою забезпечення захисту прав і законних інтересів клієнта у господарській справі за позовом ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення грошових коштів та супровід справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції згідно договору про надання правової допомоги від 11.07.2022 № 5 та цього додатку № 13/1, зокрема, складає суму 50000,00 грн. без ПДВ за супровід справи в суді першої інстанції, незалежно від кількості та обсягу складених процесуальних документів та незалежно від результату розгляду справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції.
04.12.2023 Професійним адвокатським об`єднанням "Правовий альянс" та ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" було підписано акт № 22 про надання правової допомоги, за змістом якого об`єднанням, в межах договірних зобов`язань у господарській справі № 911/2357/23 у суді першої інстанції Господарському суді Київської області, за позовом ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення 5501186,11 грн., з яких 1072212,26 грн. 3% річних, 4428973,85 грн. інфляційні втрати за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 20/21-361-РДД від 13.12.2021, виконано наступні дії: 1) вивчення норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини та визначення норм матеріального та процесуального права для підготовки позовної заяви та здійснення всіх необхідних дій в інтересах клієнта щодо стягнення в судовому порядку з ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" 3% річних та інфляційних втрат (2 год.); 2) пошук та аналіз судової практики, з урахування специфіки спору (купівля-продаж електричної енергії на ринку двосторонніх договорів, нарахування 3% річних та інфляційних втрат) (1 год); 3) формування правничої позиції та роз`яснення її адвокатом керівництву ТОВ "ЕТГ". Вказана послуга надана адвокатом усно. Адвокатом було роз`яснено право та доцільність досудового врегулювання спору та порядок й особливості судового захисту інтересів ТОВ "ЕТГ". Правова позиція, яка була узгоджена між адвокатом та ТОВ "ЕТГ", в кінцевому результаті покладена в основу позову, що наявний в матеріалах справи (1 год.); 4) підготовка (складання) та подання до Господарського суду Київської області позовної заяви та додатків до неї по господарській справі про стягнення із ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" суми 5501186,11 грн., з яких 1072212,26 грн. 3% річних, 4428973,85 грн. інфляційні втрати за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 20/21-361-РДД від 13.12.2021 р. (4 год.); 5) підготовка (складання) та подання до Господарського суду Київської області заяви про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду (1 год.); 6) підготовка (складання) та подання до Господарського суду Київської області відповіді на відзив на позовну ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" та додатків до неї у господарській справі № 911/2357/23 (3 год.); 7) комунікація з замовником (інформування про рух справи, відповіді на інші питання; отримання доказів сплати судового збору, вирішення питання доцільності процесуальної реакції на відзив, інше) (1 год); 8) участь у судових засіданнях (в т.ч. в режимі відеоконференції та з урахуванням часу очікування) в суді першої інстанції: 04.09.2023 р., 16.10.2023 р., 16.11.2023 р., 04.12.2023 р. р. (3 год.).
Розмір винагороди об`єднання за надання правової допомоги клієнту у господарській справі № 911/2357/23 у суді першої інстанції, відповідно до п. 1 акту № 22 від 04.12.2023 про надання правової допомоги, становить 50000,00 грн. без ПДВ, розмір інших фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручень клієнта у господарській справі № 911/2357/23 у суді першої інстанції - 0 грн.
Підписанням цього акта сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору в повному обсязі та належної якості (п. 2 акту).
Отже, як вбачається з матеріалів заяви, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 50000,00 грн. відповідно до договору № 5 від 11.07.2022 про надання правової допомоги та додатку № 13/1 від 13.07.2023 до нього.
Слід зазначити, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За частинами 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Поряд з цим, згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).
Окрім того, однією із засад здійснення господарського судочинства у відповідності зі ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні справедливого балансу між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення віл 27.10.1993 р. Європейського суду з прав людини у справі Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів).
У п. 26 рішення від 15.05.2008 р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Відповідач у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу заперечував проти розміру заявлених до стягнення витрат позивача, посилаючись на його необґрунтованість та неспівмірність із складністю спору.
Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
Згідно з частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 р. у справі № 910/20792/20 зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначалося вище, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу заявником було надано, зокрема, додаток № 13/1 до договору про надання правової допомоги від 11.07.2022 р. № 5, згідно з п. 1 якого клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання в межах умов договору про надання правової допомоги від 11.07.2022 р. № 5 здійснити дії в інтересах клієнта під час розгляду господарської справи за позовом ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення грошових коштів в сумі 5501186,11 грн., з яких 1072212,26 грн. 3% річних, 4428973,85 грн. інфляційні втрати за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 20/21-361-РДД від 13.12.2021 р., і за супровід справи у суді першої інстанції гонорар складає суму 50000,00 грн.
За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
З урахуванням наведеного, посилання ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" щодо відсутності детального опису здійснених адвокатом витрат часу по кожному із видів наданих послуг, необхідних для надання правничої допомоги, відхиляються судом, оскільки за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України вона запроваджена для визначення розміру витрат, тоді як у даному випадку сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Водночас, у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведена правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/12876/19.
Колегією суддів відхиляються доводи апелянта щодо ненадання позивачем рахунку на оплату наданих об`єднанням послуг та доказів його оплати, оскільки судова практика Верховного Суду виходить із того, що стосовно можливості стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі, якщо умовами договору передбачено, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (постанова об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).
Водночас, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічний за змістом правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 р. у справі № 910/17343/20 та постанові Верховного Суду від 15.06.2022 р. у cправі № 911/2652/17 (911/3581/20).
Таких доказів або підтверджених документально обґрунтувань, у тому числі - розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач до справи не надав, у зв`язку з чим суд вбачає, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП", що мала б наслідком їх зменшення до 1000,00 грн.
Підсумовуючи викладене, дослідивши мотиви ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО", викладені в клопотанні б/н від 21.12.2023 (вх. № 5728/23 від 21.12.2023 р.) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зменшення витрат на правову допомогу, заявлених ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП", до 1000,00 грн.
Поряд з цим, слід зазначити, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.02.2022 р. у справі № 910/10935/20.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що предмет спору у справі та характер спірних правовідносин за позовом у даній справі не мають надмірної складності та надзначного за обсягом і складністю доведення предмету доказування, а отже, керуючись принципами справедливості та верховенства права, заявлення ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 50000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, їх розмір є завищеним порівняно зі складністю справи.
На підставі викладеного, враховуючи наявність доказів фактичного надання послуг на підставі договору про надання правової допомоги, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що витрати відповідача на професійну правову допомогу є обґрунтованими в розмірі 25 000, 00 грн, а отже, заява позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката підлягала задоволенню частково.
У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційних скаргах, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційних скарг відповідача відсутні. 
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи відповідача, викладені в апеляційних скаргах, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду у даній справі  відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для їх скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
Судові витрати.
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №911/2357/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 04.01.2024 у справі №911/2357/23 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/2357/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Тарасенко К.В. з 05.08.2024 по 16.08.202, з 19.08.2024 по 23.08.2024, з 26.08.2024 по 30.08.2024, з 02.09.2024 по 06.09.2024, з 09.09.2024 по 13.09.2024 та відпусткою судді Кравчука Г.А. з 08.08.2024 по 10.08.2024, з 15.08.2024 по 17.08.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024 повний текст постанови складено 16.09.2024.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Г.П. Коробенко