ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6498/24 Справа № 208/36/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року по справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зменшення розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року   ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зменшення розміру аліментів, за яким просив суд: - зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з розміру частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу).
В обґрунтування позову зазначив, що в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі № 208/5191/14-ц, виданого Заводським районним судом, на підставі якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 утримуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Також, одночасно в Заводському відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться відкрите виконавче провадження на підставі судового наказу, виданого Заводським районним судом 30 листопада 2022 року по справі № 208/6461/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця,починаючи з 30 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі наведеного, у зв`язку зі змінами сімейних обставин позивача та погіршення матеріального стану позивача, який знайшов своє відображення у стягненні з позивача аліментів на другу дитину.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року позов задоволено та ухвалено:
Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з розміру частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу).
Вирішено питання стосовно судових витрат. 
Рішення суду мотивовано тим, що подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , у нього як у платника аліментів змінилися умови, визначені ч.1ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний та майновий стан, оскільки він утримує малолітню дитину від іншого шлюбу, утримання та догляд за якою потребують додаткових витрат. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1  - ОСОБА_2  на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ,на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття, аліменти у розмірі частки всіх видій його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (Т.1 а.с. 8).
Суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця,починаючи з 30 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (Т.1 а.с. 9).
Згідно відомостей про доходу ОСОБА_3 встановлено, що за 2023 року сума доходу склала 218583,40 грн., за 2022 рік - 276890,57 грн., за 2021 рік - 191255,47 грн., за 2020 рік -207092,75 грн., за 2019 рік - 183943,38 грн., за 2018 рік - 4277,00 грн. (Т.1 а.с. 124-126).
Згідно довідки № 001267894 про склад сім`ї від 03.01.2024 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (Т. 1 а.с. 143).
Згідно до медичних довідок встановлено, що ОСОБА_8 направлено на стаціонарне лікування в онкологічне відділення (Т.1 а.с. 144).
Згідно до платіжних інструкцій вбачається, що ОСОБА_7 сплачує плату за навчання в Українському державному університеті науки і технологій (а.с. 166-173).
Також надано квитанції про сплату ОСОБА_1 грошові кошти на сплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 174-192).
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на підставі судового наказу Заводського районного суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області №208/6461/22 від 30.11.2022 року на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с. т.1 а.с. 219-221).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , у нього як у платника аліментів змінилися умови, визначені ч.1ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний та майновий стан, оскільки він утримує малолітню дитину від іншого шлюбу, утримання та догляд за якою потребують додаткових витрат. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч. ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки з нього судовим наказом, стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу).
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що стягнення з позивача аліментів на другу дитину, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з стягнення з аліментів на іншу дитину.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, - колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про зменшення розміру аліментів, так як вказані вимоги є недоведеними.
Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року  - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зменшення розміру аліментів- відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська 

Е.Л. Демченко