П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1325/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Єфіменко О.В.
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
24 вересня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови їй в призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 09.11.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити призначення та виплату їй пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 09.11.2023.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що їй призначена пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пояснює, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в листопаді 2023 року із заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, однак їй відмовлено у такому обрахунку пенсії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
16 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку у відповідача з 02.04.2013, пенсія їй призначена зі зниженням пенсійного віку за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких давала право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільговий розмір, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
09.11.2023 позивач звернулася із заявою до відповідача про переведення її з пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за нормами Закону №1058-IV, на пенсію за віком, у зв`язку із досягненням необхідного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV.
Листом №43483-43054/М-02/8-0600/23 від 13.12.2023 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для обчислення її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із відповідною заявою (2020-2022 роки). Позивачу роз`яснено, що пенсія за віком, призначена зі зниженням пенсійного віку за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, відповідно до Закону №1058-IV та пенсія за віком, яка призначається особі при досягненні необхідного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, це один і той самий вид пенсії, розмір якого обчислюється відповідно до одного Закону №1058-IV. З огляду на що, відповідач вважає, що підстави для проведення переходу з виду на вид та застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за таким переходом, відсутні.
Позивач, не погоджується із отриманою відмовою та наведеними аргументами, вважає, що такі не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058-IV вперше призначено ще у 2013 році, то тому підстави для застосування відповідачем під час перерахунку того самого виду пенсії (за віком) показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки відсутні. Тобто, у даних спірних правовідносинах не мало місце призначення іншого виду пенсії, за іншим Законом, а тому не має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки (2020-2022), що передують року звернення позивача, після досягнення необхідного пенсійного віку.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом №1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Згідно з статтею 8 Закону №1058-IV громадяни України мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями частини 2 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу з 02.04.2013 (відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ) призначено пенсію за віком, на пільгових умовах, відповідно до Закону України №1058-IV.
При цьому, після призначення пенсії позивачка продовжила працювати. Вказана обставина відповідачем не заперечується.
09.11.2023 позивач подала до відповідача заяву про переведення на пенсію за віком, у зв`язку із досягненням пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.
Тобто, позивачка, одержуючи з 02.04.2013 пенсію за віком, на пільгових умовах, звернулася із заявою про перерахунок їй того самого виду пенсії (за віком).
При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії, а не при її перерахунку.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18.11.2020 у справі №522/1916/17, від 21.10.2021 у справі №2-а-2430/11.
У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що за змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону України № 1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск: К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.
Тому, під час здійснення такого перерахунку, у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).
Також слід врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.11.2022 у справі №813/2355/18, що застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, можливе за переведенням з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тобто має мати місце первинне призначення пенсії за віком згідно до Закону України №1058- IV.
Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій, які полягають у зменшенні пенсійного віку у разі наявності певного трудового стажу. Втім вид пенсії та порядок її призначення відповідає умовам, що визначені Законом №1058-IV.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17, від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17, від 06.12.2021 у справі №185/951/17.
Зважаючи на наведене, є безпідставним посилання апелянта, що її пенсія призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому не призначалася відповідно до Закону №1058-ІV. Встановлені вище, фактичні обставини справи свідчать, що розмір пенсії позивача визначений на підставі статей 27, 40 Закону №1058-ІV, тому незалежно від пільгових умов її призначення, вона вважається пенсією за віком за Законом №1058-ІV .
Крім того, правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не є релевантними до обставин справи, що розглядається.
Так, у справі №528/196/17 (постанова від 23 жовтня 2020 року) позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Цим вказана справа відрізняється від справи, що розглядається, у якій призначення пенсії відбувалося одразу у розмірі, передбаченому Законом №1058-ІV .
У інших постановах Верховного Суду позивачам були призначені пенсії за вислугу років, розмір та порядок призначення яких також відрізняються від встановленого статтями 27, 40 Закону №1058-ІV.
Суд апеляційної інстанції також вважає помилковим, таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, твердження позивачки, що оскільки суть призначення пенсії як за Списком №2, так і за вислугу років однакова – надати особі право вийти на пенсію раніше у зв`язку із складними умовами праці, тому у випадку позивачки застосуванню підлягає правило щодо застосування середнього показника заробітної плати за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком на загальних умовах.
Як вказано вище, ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, тоді як пенсія за віком і пенсія за вислугу років відповідно до ст.2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є окремим видами пенсії, при цьому пенсія за вислуга років є спеціальним видом пенсії для конкретно визначеного кола осіб із встановленими вказаним Законом певними підставами та порядком призначення і обчислення пенсії. Так, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку в силу вимог зазначеного Закону не застосовується.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачці вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), пенсія за віком не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV.
Відтак, заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.