УХВАЛА
26 липня 2024 року
м. Київ
справа № 710/1555/23
провадження № 61-10342ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянув касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУ НП в Черкаській області), Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив тягнути з відповідачів за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в порядку відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 481 283,33 грн; стягнути з відповідачів на його користь витрати на оплату правничої допомоги адвоката Полежаки В. Ф. при розгляді матеріалів кримінального провадження на досудовому слідстві та в судових засіданнях в розмірі 51 000 грн; стягнути з відповідачів на його користь понесені транспортні витрати для прибуття до слідчого та суду разом із захисником в період досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №120162500000000104 в розмірі 15 284,90 грн.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 2024 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 481 283,33 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ГУ НП в Черкаській області в дохід держави судовий збір у розмірі 
1 606,20 грн, стягнуто з Черкаської обласної прокуратури в дохід держави судовий збір у розмірі 1 606,20 грн, стягнуто з ДКС України в дохід держави судовий збір у розмірі 1 606,20 грн, стягнуто з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 693,33 грн, стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 693,33 грн, стягнуто з ДКС України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 693,33 грн, у решті частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційні скарги ДКС України, Черкаської обласної прокуратури та ГУ НП в Черкаській області задоволено частково, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 2024 року в частині вирішення питання судових витрат скасовано, у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено, в іншій оскаржуваній частині рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 
2024 року залишено без змін.
18 липня 2024 року через підсистему Електронний суд Черкаська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у справі № 710/1555/23.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Черкаська обласна прокуратура реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи № 710/1555/23.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року 
(справа Zubac v.Croatia, № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справах «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення 
(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.
У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).
Ціна позову у справі № 710/1555/23 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року).
Оскільки справа № 710/1555/23 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключено за наявності випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Незгода відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідач мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору. 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської обласної прокуратури на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 07 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2024 року в справі № 710/1555/23.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                    В. В. Шипович
                                                                                            О. М. Осіян
                                                                                            Є. В. Синельников