ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2024 року                                  Справа № 906/4/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. ,  суддя Мельник О.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 у справі № 906/4/24 (суддя Машевська О.П.)  
за позовом Заступника керівника Житомирської  спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Житомирської  міської  ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради 
про стягнення 409 906, 85 грн

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Житомирської міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" про стягнення 360 000 грн штрафу та 49 906, 85 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 375 від 24.07.2023. Правовими підставами позову є норми ст. ст. 3, 15, 526, 530, 610, 627 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 230, 231 ГК України. Підставами представництва є ч. 4 ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 04.01.2024 відкрив провадження у справі № 906/4/24 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 зупинено провадження у справі № 906/4/24 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнір Бізнес Груп" щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII у формі письмового провадження. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що об`єктивна неможливість розгляду справи №906/4/24 до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного провадження входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії підготовчого провадження. 

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 у справі № 906/4/24, в якій прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляд до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки суд першої інстанції уже підтвердив наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Житомирської міської ради у цій справі;
- необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку;
- зупинення цієї справи на невизначений строк в умовах воєнного стану не сприяє обороноздатності країни, оскільки таке відкладення судового рішення у цій справі на невизначений строк унеможливить використати позивачем кошти на потреби оборони у разі задоволення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г.
Листом від 06.06.2024 витребувано матеріали справи з Господарського суду Житомирської області.
18.06.2024 до суду надійшли матеріали справи.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 02.07.2024 № 01-05/358 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії у даній справі - Петухова М.Г., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 02.07.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 у справі № 906/4/24. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Житомирська міська рада надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скасувати ухвалу суду про зупинення провадження у справі № 906/4/24, а справу направити для продовження до суду першої інстанції. Позивач погоджується з доводами прокурора, що провадження у справі відкрито законно та обґрунтовано, оскільки прокурором підтверджено підстави представництва інтересів держави в суді.

ТОВ "Спецкомунтех" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного провадження входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії підготовчого провадження. В даному випадку Господарський суд Житомирської області з дотриманням вимог п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України прийняв ухвалу від 20.05.2024 у справі №906/4/24 про зупинення провадження у справі, оскільки в конституційному провадженні знаходиться справа за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнір Бізнес Груп" на відповідність статті 131-1 Конституції України приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII. Отже, враховуючи ті обставини, що в судовій справі № 906/4/24 позивач у справі є прокурор, який здійснює представництво в суді в інтересах держави в особі Житомирської міської ради на підставі статті 131-1 Конституції України, приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", Господарський суд Житомирської області правомірно з дотриманням норм п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України прийняв ухвалу про зупинення провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 255 даного Кодексу встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.
За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведені приписи статей 255, 271 ГПК України перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції при  постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Статтею 227 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Критерії, які б дозволяли переконливо стверджувати про наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, в процесуальних кодексах не визначені. Водночас, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. ч. 4-6 ст. 75 ГПК України).
Тож, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції зазначив, що ТОВ "Рейнір Бізнес Груп" звернулося до Конституційного Суду України з клопотанням про перевірку на відповідність статті 131-1 Конституції України приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-УІІ зі змінами. Зокрема, автор скарги стверджує, що абзац перший частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не містить визначення словосполучення "виключний випадок". Натомість, підстави для представництва прокурором в суді інтересів держави трансформовано з терміну "виключний випадок" у термін "неналежним чином" та "не здійснює", що, в свою чергу, не тотожне поняттю "виключний випадок" та є оціночним судженням. Така правова невизначеність законодавства створює правові ситуації, що підстави для представництва прокурором не є виключними, а повсякчасними та фактично перетворили інститут представництва в "загальний нагляд" за всіма фізичними та юридичними особами, від якого намагались відмовитись законодавці, вносячи зміни в Конституцію України Законом № 1401-VIII від 02.06.2016. 
Отже, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного провадження є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки у справі № 906/4/24 прокуратура звернулась до суду, саме посилаючись на вище зазначену норму Закону України "Про прокуратуру".

Апеляційним господарським судом встановлено, що у провадженні Конституційного Суду перебуває справа за конституційною скаргою ТОВ "Рейнір Бізнес Груп" № 16/59 від 22.02.2024 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу першого, частини третьої, абзаців першого-третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ. Другий сенат 24.04.2024 на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розпочав розгляд справи за конституційною скаргою ТОВ "Рейнір Бізнес Груп". Після дослідження матеріалів справи на відкритій частині пленарного засідання Другий сенат перейшов до закритої частини пленарного засідання для ухвалення рішення.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У рішенні від 30.09.2010 № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 08.12.2004 (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України указав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила: "аналіз норм розділу ХІІ Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ. 
Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення". 
Подібний висновок наведений у п. 74 постанови КАС ВС від 14.03.2024 у справі №600/778/21-а та постанові КАС ВС від 03.04.2024 у справі № 120/14973/21-а.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду конституційної скарги ТОВ "Рейнір Бізнес Груп" щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, апеляційний господарський суд має достатньо матеріально - правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 906/4/24.

Аналогічний правовий висновок про застосування ст. 228 ГПК України викладений у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 910/4816/18.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційним Судом України розглядається питання конституційності норми ЗУ "Про прокуратуру", яка надає право прокурору на представництво інтересів держави в суді. В свою чергу, судом першої інстанції, проаналізувавши чинні на момент звернення до суду норми права, які надають прокурору право для звернення до суду в інтересах держави в особі позивача, було відкрито провадження у справі № 906/4/24, оскільки останнім підтверджено підстави представництва інтересів держави в суді. 

В той же час, у разі прийняття КСУ рішення, положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. В даному випадку в конституційному провадженні не будуть встановлюватись обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, і які створюють об`єктивну неможливість розгляду справи по суті.

Колегія суддів зважує на те, що у разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі № 906/4/24 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ТОВ "Рейнір Бізнес Груп" щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно з ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку задоволити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 скасувати, а справу №906/4/24 направити для розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.05.2024 у справі № 906/4/24 скасувати.
3. Справу № 906/4/24 направити до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку в силу п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.