ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4843/24 Справа № 243/7437/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді Бондар Я.М.,
       суддів Зубакової В.П., Корчиста О.І.
       секретар судового засідання – Бортник В.А.
       сторони справи:
       позивач – ОСОБА_1 
       відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження,  цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року, ухваленого суддею Сидоренко І.О., повний текст судового рішення складено 04 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

25 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті матері відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, до складу якої увійшла недоотримана пенсія, яка нараховувалася матері позивача до дня смерті і зберігається на рахунках Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та яка є на сьогодні не виплаченою.
Згідно листа відповідача від 10.12.2021 на запит приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевої А.В., недоотримана сума пенсії становить 85142,91 грн., з вказівкою, що нарахування здійснювалося відповідно до вимог ч.1 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
18.10.2021 представник позивача звернулась до відповідача з заявою про запит електронної пенсійної справи, вбачається що ГУ ПФУ в Донецькій області розрахувало недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 відповідно ч.1 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме за період з 18.10.2018 по 10.09.2021 не врахувавши суму недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 17.10.2018.
Позивач вважає, що розмір та період нарахування недоотриманої пенсії його матері, який наданий у вищевказаній відповіді відповідача є таким, що не відповідає дійсності, а тому 11.02.2022 він звернувся до відповідача із запитом з метою врегулювання вказаного питання, надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлої   ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 10.09.2021, повідомити коли та з якої причини була припинена виплата пенсії померлої матері, повідомити коли останній раз отримувала пенсію ОСОБА_2 .
У відповіді відповідача від 17.02.2022 зазначено, що   ОСОБА_2   перебувала на обліку в Куйбишевському районі м. Донецька, останнє нарахування пенсії відбулося в липні 2014 року. За переведенням виплати пенсії на підконтрольну територію України ОСОБА_2 не зверталася, нарахування пенсії не здійснювалися. Електронна пенсійна справа померлої ОСОБА_2 була взята на облік з 01.08.2014 без проведення нарахування пенсії. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно із частиною другою статті 49 Закону №1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Зважаючи на статтю 46 Закону №1058 недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 склала 85 142,91 грн. Відповідач повідомив, що ОСОБА_2 за життя пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, за переведення виплати пенсії померла не зверталася, тому надати інформацію та довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії з 01.07.2014, не має можливості.
13.06.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з наступними питаннями у зв`язку з тим що пенсійна справа   ОСОБА_2  була взята на облік у жовтні 2021 року, починаючи з 01.08.2014, а також було проведено нарахування недоотриманої пенсії, згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.02.2022, надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлої ОСОБА_2   за період з 01.07.2014 по 10.09.2021, повідомити коли та з якої причини була припинена виплата пенсії померлої матері, повідомити коли останній раз отримувала пенсію ОСОБА_2 , надати детальний розрахунок по місяцям недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в розмірі 85 142,91 грн., провести новий розрахунок суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 по місяцям, починаючи з 01.07.2014 р. по місяць смерті включно, надіслати приватному нотаріусу Бахмутського нотаріального округу Бєлявцевій А.В. сформовану нову або додаткову довідку за наслідком нового розрахунку суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 по місяцям, починаючи з 01.07.2014 по місяць смерті включно.
У відповіді, наданій відповідачем 11.07.2023, зазначено, що померла ОСОБА_2 за життя перебувала на обліку в Куйбишевському районі м. Донецька, останнє нарахування пенсія відбулося в липні 2014 року. Електронна пенсійна справа померлої ОСОБА_2 була взята на облік з 01.08.2014 без проведення нарахування пенсії. Водночас повідомили, що ОСОБА_2 за життя пенсія після липня 2014 року не нараховувалась та не виплачувалась, за переведення виплати пенсії померла не зверталася, тому надати інформацію та довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії з 01.07.2014 немає можливості. Повідомити про суми пенсії, які ввійшли в суму недоотриманої пенсії на відповідь нотаріусу від 10.12.2021 немає можливості, так як в умовах введеного воєнного стану, зважаючи на бойові дії на території Донецької області, оголошену евакуацію, а також небезпеку, на яку наражаються спеціалісти Головного управління, на теперішній час відсутній доступ до архівної паперової пенсійної справи ОСОБА_2 . Недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 позивачу не нараховувалась, так як заява на її виплату станом на 10.07.2023 від позивача не надходила.
На запит нотаріуса розрахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідачем проведено з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058 не врахувавши суму недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 17.10.2018. Таку позицію відповідача позивач вважає незаконною та посилаючись на ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначив, що на день смерті його матері – ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася недоотримана пенсія за період з 01.08.2014 по 10.09.2021, а тому відповідачем неправомірно зменшений період та сума недоотриманої пенсії його матері, що і стало причиною звернення позивача до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за захистом своїх прав та інтересів.
Позивачем було направлено до суду заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем отримано відповідь від відповідача від 14.12.2023 №25237-23347/Л-02/80500/23, в якій відповідач зазначає період, за який надіслана довідка нотаріусу про розмір суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , а саме період з 01.12.2018 по 30.09.2021 позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог.
Тому, просив суд (з урахуванням уточнених позовних вимог): визнати дії відповідача, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. у відповіді на запит інформації про розмір суми недоотриманої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 (включно), незаконними; зобов`язати відповідача сформувати та надати приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. додаткову довідку про розмір суми недоотриманої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 по 30.11.2018; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволені.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. відповіді на запит інформації про розмір суми недоотриманої за життя пенсії померлої   ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла   ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 серпня 2014 року по 30 листопада 2018 року (включно), незаконними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та надати (надіслати) приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В. додаткову довідку про розмір суми недоотриманої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла   ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 серпня 2014 року по 30 листопада 2018 року (включно).
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховані положення законодавства, що визначають строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Вказує, що актами законодавства не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Такий порядок передбачений лише статтею 46 Закону №1058, де передбачено, що за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачуються нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, в інших випадках нараховані суми пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Представник відповідача зазначає, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м.Донецька Донецької області та отримувала пенсію за віком. Пенсія за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 відповідачем не нараховувалась. Паперова пенсійна справа відсутня. Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4 . У грудні 2021 року відповідачем була надіслана нотаріусу довідка про суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 85 142,91 за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058. Звернень спадкоємців за недоотриманою пенсією померлої ОСОБА_2 не було.
Відповідач ввжає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що пенсія за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 ОСОБА_2 не нараховувалась, оскільки пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталася, а отже немає підстав для надання іншої довідки, ніж та, що вже була надана відповідачем приватному нотаріусу Бєлявцевій А.В.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_3 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про припинення одруження серії НОМЕР_2 виданого 09 березня 1966 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинено 06 березня 1966 року. Після припинення одруження прізвище ОСОБА_5 змінено на прізвище ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьк у віці 87 років.
Відповідно до заповіту від 02 квітня 2009 року ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповідає ОСОБА_1 , 1957 року народження.
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66860903 від 16.10.2021 слідує, що приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевою А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68476198, номер у нотаріуса 524/2021, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки Бахмутського районного нотаріального округу приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. 16.10.2021 нею було отримано заяву від ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі цієї заяви приватним нотаріусом Бєлявцевою А.В. було відкрито спадкову справу №524/2021. Інших заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Підтверджує, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За відомостями ГУ ПФУ в Донецькій області, наданими на запит нотаріуса, сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 становить 85 142,91 грн.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20 січня 2022 року слідує, що позивач звертався до відповідача з проханням надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлої ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 10.09.2021, повідомити коли та з якої причини була припинена виплата пенсії померлої матері, повідомити коли останній раз отримувала пенсію ОСОБА_2 , надати розпорядження або наказ щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 , повідомити з якої причини у відповіді нотаріусу на запит не вказаний період за який нарахована недоотримана пенсія померлої, повідомити за який період нарахована недоотримана пенсія.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.01.2022 №1577/Л-0500-22 звернення ОСОБА_1 було розглянуто управлінням та повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Куйбишевському районі м.Донецька, останнє нарахування пенсії відбулося в липні 2014 року. За переведенням виплати пенсії на підконтрольну територію України ОСОБА_2 не зверталася, нарахування пенсії не здійснювалися. Для отримання допомоги на поховання 18.10.2024 ОСОБА_6 подала заяву про запит електронної пенсійної справи померлої ОСОБА_2 . Електронна пенсійна справа померлої ОСОБА_2 була взята на облік з 01.08.2014 без проведення нарахування пенсії. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно із частиною другою статті 49 Закону №1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Зважаючи на статтю 46 Закону №1058 недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 склала 85142,91 грн. Відповідач повідомив, що ОСОБА_2 за життя пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, за переведення виплати пенсії померла не зверталася, тому надати інформацію та довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії з 01.07.2014, не має можливості.
Відповідно до звернення ВЕБ-05001-Ф-С-23-130037 від 13.06.2023 слідує, що позивач звернувся до відповідача із заявою за змістом якої, позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.12.2021, зазначено, що сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 складає 85 142,91 грн. у зв`язку з чим позивач просить: надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлої ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 10.09.2021 (включно), повідомити коли та з якої причини була припинена виплата пенсії померлої матері, повідомити коли останній раз отримувала пенсію ОСОБА_2 , надати розпорядження або наказ щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 , повідомити з якої причини у відповіді нотаріусу від 10.12.2021 не вказаний період за який нарахована недоотримана пенсія померлої, повідомити за який період нарахована недоотримана пенсія, надати детальний розрахунок по місяцям недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в розмірі 85 142,91 грн., провести новий розрахунок суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 по місяцям починаючи з 01.07.2014 р. по місяць смерті включно.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.06.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-130037 звернення ОСОБА_1 було розглянуто управлінням та повідомлено, що померла ОСОБА_2 за життя перебувала на обліку в Куйбишевському районі м.Донецька, останнє нарахування пенсія відбулося в липні 2014 року. Для отримання допомоги на поховання ОСОБА_6 18.10.2021 була подана заява про запит електронної пенсійної справи померлої ОСОБА_2 Електронна пенсійна справа померлої ОСОБА_2 була взята на облік з 01.08.2014 без проведення нарахування пенсії. Водночас зазначає, що ОСОБА_2 за життя пенсія після липня 2014 року не нараховувалась та не виплачувалась, за переведення виплати пенсії померла не зверталася, тому надати інформацію та довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії з 01.07.2014 немає можливості. Повідомити про суми пенсії, які ввійшли в суму недоотриманої пенсії на відповідь нотаріусу від 10.12.2021 за №0500-1516-8/122833 немає можливості, так як в умовах введеного воєнного стану, зважаючи на бойові дії на території Донецької області, оголошену евакуацію, а також небезпеку, на яку наражаються спеціалісти Головного управління, на теперішній час відсутній доступ до архівної паперової пенсійної справи ОСОБА_2 . Недоотримана пенсія за померлу ОСОБА_2 позивачу не нараховувалась, так як заява на її виплату станом на 10.07.2023 від позивача не надходила.
Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданими ГУ ПФУ в Донецькій області за період з 01.11.2014 по 30.11.2018 (включно) не нараховувалась. Окрім того, з наданих відомостей можливо встановити, що по пенсійній справі ОСОБА_2 15.11.1988 призначено пенсію за віком. Розмір призначеної пенсії становить 3244,46 грн. (станом на дату останнього нарахування 01.11.2021). За вказаний період пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, у графі "призначена сума" містяться позначки "0".
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом, вихов з того, що між сторонами виник приватний спір, який випливає з цивільних правовідносин та, враховуючи те, що померла ОСОБА_2 не може бути позбавлена пенсії лише на підставі того, що держава Україна тимчасово не контролює частину території Донецької та Луганської областей, амвідсутність у померлої ОСОБА_2 довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення ООС (АТО), не є підставою для не нарахування їй належних пенсійних виплат за спірний період, а саме з 01.08.2014 по 30.11.2018, оскільки пенсія є її майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу та повинна бути включена до складу спадщини, на яку претендує її син - позивач ОСОБА_1 , що є її єдиним спадкоємцем за заповітом.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони Відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до норм ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.
У відповідності до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно норм ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до норм ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.
Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст.1227 ЦК України.
Згідно зі ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.
Зміст ч.3 ст.52 Закону України №1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Окрім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону №1058-IV встановлені вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідні рішення про припинення пенсійних виплат померлої ОСОБА_2 з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV  матеріали справи не містять.
Таким чином, нормами жодного Закону України, не визначено позбавлення особи права на пенсію, враховуючи обставини, щодо тимчасової окупації частини території Донецької та Луганської областей та втручання в мирне володіння своїм майном, яке було набуте на законних підставах.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що громадянин України за обставин, - визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.
До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. Більш того, в законах України, які регулюють питання пенсійного забезпечення відсутня підстава для припинення нарахування та невиплати пенсії - не звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії.
Постановами Кабінету Міністрів України №531, 637 та 595 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.
Зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення пенсійного забезпечення та виплати пенсії особам, які з районів проведення АТО не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади. Вказані підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Соціальний захист осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях регулює і Закон України від 18 січня 2018 року № 2268-УІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».
 Статтею 2 цього Закону передбачено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
Отже, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №243/5697/16-ц, у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №227/2802/16-ц, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №418/2434/18.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Перший протокол ратифікований Законом України від 17липня 1997 року №475/97-ВР, з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1V«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.
Як зазначено Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).
У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні (проживання за кордоном), на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.
Відтак, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та норм матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутність у померлої матері позивача ОСОБА_2 довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення ООС (АТО), не є підставою для не нарахування їй належних пенсійних виплат за спірний період, а саме з 01.08.2014 по 30.11.2018, оскільки пенсія є її майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу та повинна бути включена до складу спадщини, на яку претендує її син - позивач ОСОБА_1 , що є її єдиним спадкоємцем за заповітом, тому відмовивши позивачу у наданні відомостей щодо пенсійних виплат належних за життя його матері ОСОБА_2 , які не були їй виплачені, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст.18 Конституції України.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: