УХВАЛА

06 серпня 2024 року 
м. Київ
справа №420/5416/19
адміністративне провадження № К/990/29183/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Прокопенка О.Б.,
перевірив касаційну скаргу адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №420/5416/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправним і скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів за період відпустки, компенсації втрати частини доходу та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправним і скасувати абзац другий частини першої наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24 вересня 2019 року №768-В;
- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки тривалістю 33 календарних днів за період роботи з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2008 року;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період відпустки з 01 лютого 2008 року по 30 липня 2018 року в сумі 147297,57 грн;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу за період відпустки з 01 лютого 2008 року по 30 липня 2018 року в сумі 98874,25 грн;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з несвоєчасною заробітною платою за період відпустки з 01 лютого 2008 року по 30 липня 2018 року в сумі 156239,05 грн;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасно виплаченою грошовою допомогою за період відпустки з 01 лютого 2008 року по 30 липня 2018 року в сумі 107446,59 грн;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №420/5416/19 в оскаржуваній частині скасовано.
Прийнято у вказаній частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 116988,25 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 48801,52 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі   9888,43 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з несвоєчасно виплаченою грошовою допомогою за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 4720,65 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 35735 (тридцять п`ять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн 22 коп.
Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задоволено частково.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року і рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року в цій справі скасовано, а справу №420/5416/19 направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24 вересня 2019 року №768-В «Про надання відпустки ОСОБА_1 ».
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 52391,63 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 48801,52 грн.
Зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 52391,63 грн та грошової допомоги за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року в сумі 48801,52 грн, починаючи з серпня 2019 року по день їх фактичної виплати.
Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
26 липня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №420/5416/19. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині часткового задоволення позовної вимоги про стягнення заробітної плати за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року у сумі 52391,63 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період відпустки з 01 лютого 2009 року по 30 липня 2018 року у повному обсязі, в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, Суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач, та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (головний спеціаліст відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».
Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи, яка відноситься до категорії справ незначної складності.
Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №420/5416/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправним і скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів за період відпустки, компенсації втрати частини доходу та моральної шкоди.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська

                                                                                                    О.Б. Прокопенко