Справа № 155/672/24  Провадження №33/802/518/24 	Головуючий у 1 інстанції:Санакоєв Д.Т. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника ОСОБА_1 – Нівчика А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 01 липня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 01.07.2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністарвтине стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.04.2024 року о 15 годині 18 хвилин в селі Ватинець по вулиці Чеській Луцького району Волинської області керував транспортним засобом марки Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також прослідувати в медичний заклад водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Зазначає, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. Частина обставин досліджена поверхнево, а ряд обставин взагалі не знайшли свого відображення в оскаржуваному рішенні.
Працівники поліції без належної зупинки транспортного засобу підійшли до автомобіля, який не рухався, та озвучили ряд безпідставних обвинувачень, а саме - керування транспортним засобом з непристебнутим паском безпеки (п.2.3 «в» ПДР України), а також невиконання вимог поліцейського щодо зупинки транспортного засобу (п.2.4 ПДР України).
Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29.05.2024 року у справі № 155/730/24 (дата набрання законної сили 11.06.2024 року) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА № 1934331 від 17.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень, а провадження у справі закрито.
Звертає увагу на порушення працівниками поліції пунктів 2, 3 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. Долучені до матеріалів справи відеозаписи є неналежним доказом у справі, так як вони зроблені працівниками патрульної поліції за допомогою невстановленого пристрою, в якого були відсутні інвентарний та номенклатурний номер (пункти 2, З Розділу ІІ вищевказаної Інструкції). Крім того, матеріали справи містять відеозаписи окремих фрагментів події, а не повного фрагменту відеозапису події.
Таким чином, вважає, що підстав для зупинки транспортного засобу не було, наступні вимоги працівників поліції він не повинен був виконувати, а всі процесуальні документи, складені відносно нього, не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Місцевим судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.
Доводи апелянта про те, що місцевим судом не було взято до уваги рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29.05.2024 року у справі № 155/730/24, яким скасовано постанову серії ЕНА № 1934331 від 17.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України, не заслуговують на увагу, адже жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та, відповідно, наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме – відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Крім того, скасування судом постанови про накладення адміністративного стягнення в порядку Кодексу адміністративного судочинства України не має преюдиційного значення для розгляду даної справи у порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18.12.2018 року в процесі апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.
Від так, відповідно до згаданої Інструкції застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Відеозаписом обставин події чітко зафіксовано причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) та чітка його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. 
Твердження апелянта про неповноту наданого відеозапису, відхиляються, оскільки він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, і будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з матеріалів справи не вбачається.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну особи, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 01 липня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                                  Гапончук В.В.