ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7852/24                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 липня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Голяшкін О.В.,
судді - Заїка М.М., Швед Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №320/7852/24 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу № 012978 від 15.08.2023.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про помилковість висновків відповідача щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт. Вказував, що Переліком документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом  у внутрішньому сполученні, не включено роздруківку даних роботи тахографа чи особисту карту водія. Посилався також на те, що він здійснював переведення вантажу між структурними підрозділами для задоволення власних потреб підприємства, що не вважається наданням послуг з перевезення іншим суб`єктам господарювання, тому вимоги п.3.3 Інструкції № 385 не порушувалися. Вказував також про ведення водієм індивідуальної контрольної книжки , що відповідає вимогам п.63 Положення №340. Посилається на порушення відповідачем строків розгляду справи та відсутність підстав для накладення адміністративно-господарського штрафу.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності оскаржуваної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу та доведеності факту порушення позивачем обов`язку дотримання режиму праці та відпочинку водія вантажного автомобіля із необхідністю підтвердження виконання такого обов`язку необхідними документами.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 року та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог. Скаржник вказує, що для правильного вирішення справи є необхідним встановлення факту чи є товариство в спірному випадку перевізником згідно положень законодавства. Вважає, що товариство в даному випадку не відноситься до категорії перевізників, не виконувало перевезення вантажу, а лише виконувало переміщення вантажу між структурними підрозділами для власних потреб. Зазначає, що порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів. Вказує також по відсутність підстав накладення штрафу на підприємство за неналежне виконання своїх обов`язків водієм. Посилається на неврахування судом висновків ВС, викладених у постановах від 23.08.23 у справі №600/1407/22-а, від 22.02.23 у справі №240/22488/20, від 12.10.23 у справі №280/3520/22, від 07.12.23 у справі №620/18215/21.
У поданому відзиві Укртрансбезпека просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Зазначає, що оскаржувана у даній справі постанова від 15.08.2023 №ПШ 012978 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною та відповідає вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Згідно частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 11.05.2023 посадовими особами відділу державного накладу (контролю) Укртрансбезпеки у Донецькій, Луганській та Харківській областях на автошляху М-03 Київ-Харків-Довжанський 536-й км проведено рейдову перевірку транспортного засобу щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом щодо транспортного засобу IVECO STRALIS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу.
Перевірку проведено на підставі направлення від 05.05.2023 №000912 та з урахуванням щотижневого графіку проведення рейдових перевірок.
Водієм було надано наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів об`ємом 25615 дм кв, роздруківку з цифрового тахографу із незаповненими даними.
За результатами перевірки складено акт №АР025578 від 11.05.2023, яким встановлено відсутність документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на підтвердження дотримання режиму праці і відпочинку водія, а саме: відсутні роздруківка даних роботи до цифрового тахографу та особиста картка водія до цифрового тахографу.
Водій із актом ознайомлений і отримав копію такого документу, що підтверджується особистим підписом.
Власником автомобільного транспорту IVECO STRALIS та причепу до нього є позивач - АТ «Укргазвидобування».
Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, повна маса автомобіля IVECO STRALIS становить 34800 кг (без навантаження - 7800 кг), причепа - 26000 кг (без навантаження - 8360).
Також відповідачем надані фотокопії названого вище транспортного засобу.
01.06.2023 та 31.07.2023 оформлено повідомлення про розгляд справи про порушення, якими позивач викликався на розгляд справи про вчинення правопорушення. Відповідач надав докази отримання повідомлення. На розгляд справи позивач не з`явився.
15.08.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №012978, якою до позивача, відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн. за відсутність на момент проведення перевірки роздруківки даних цифрового тахографу до транспортного засобу та особистої картки водія до цифрового тахографу.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом щодо оскарження вказаної постанови. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені  Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).
За визначенням ст.1 Закон №2344-III:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до ч.7 ст.6 Закону №2344-III  центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ч.12 ст.6 Закону №2344-III).
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (ч.14 ст.6 Закону №2344-III).
Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Як встановлено ст.34 Закону №2344-III, автомобільний перевізник повинен, зокрема, утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
За приписами статті 48  Закону №2344, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При цьому слід відзначити, що перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48  цього Закону  визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, передбачені законодавством.
Як встановлено ч.2 ст.49 Закону №2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний, в тому числі, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Абзацом 3 ч.1 ст. 60  Закону №2344-ІІІ передбачено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону,- у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567).
Відповідно до п.15 Порядку №1567, до предмету рейдової перевірки (перевірки на дорозі) віднесено, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядку №1567). Також, за нормами п.21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п.25 Порядку №1567).
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункти 26, 27 Порядку №1567).
Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 р. за №811/18106, встановлені особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Згідно з п.1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Як встановлено п.6.1 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Пунктом 6.2 Положення №340 передбачено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Згідно з п.6.3 Положення № 340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення №340).
Отже, вказаним Положенням передбачено те, що вантажні автомобілі повинні бути обладнані тахографами, а у випадку не обладнання тахографом водій зобов`язаний вести індивідуальну контрольну книжку або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
З 20.12.2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм), а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
З аналізу вищевикладеного висновується, що автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити транспортний засіб, який здійснює вантажні перевезення, діючим та повіреним тахографом, а водій зобов`язані мати роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом за весь час керування транспортним засобом.
За визначенням, наведеним у пункті 1.5 Положення №340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Також, за визначенням п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 №946/18241 (Інструкція №385), контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
У відповідності до п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, забезпечує правильну  експлуатацію  тахографа  та  управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
За вимогами п.3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому. 
Відповідно до п.3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції.
За нормами пункту 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, при здійсненні перевірки дотримання режиму правці і відпочинку водія, посадовою особою Укртрансбезпеки було виявлено, що на момент перевірки, документи, визначені ст.48 Закону №2344-ІІІ, а саме - роздруківка даних роботи цифрового тахографу за 11.05.2023 р., особиста картка водія до цифрового тахографу, були відсутні, що є підставою застосування адміністративно-господарського штрафу за абз.3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.
При цьому колегія суддів відхиляє як необгрунтовані посилання позивача в апеляційній скарзі щодо безпідставного притягнення його до відповідальності за неналежне виокнання своїх обовязків водієм, оскільки саме підприємство як роботодавець здійснює контроль за роботою водіів і зобовязано забезпечити виконання ними норм режиму праці та відпочинку незалежно від протяжності маршрутів, виду перевезення тощо, а тому несе відповідальність за допущені порушення.
Судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач у розумінні законодавства про автомобільний транспорт та дорожній рух, як власник транспортного засобу, який виконує вантажні перевезення, із залученням праці найманого водія, є автомобільним перевізником, незалежно від виду та характеру здійснюваних перевезень (для власних внутрішшньогосподарських потреб або надання комерційних послуг), з безумовним обовязком обладнати транспортний засіб, повною масою понад 3,5 тонни, діючим тахографом та забезпечити належну роботу цього пристрою.
Також судом першої інстанції обгурнтовано відхилено доводи позивача стосовно відсутності запису спеціаліста відділу державного контролю за безпекою на транспорті про результаті перевірки у дорожньому листі, а також щодо ведення водієм індивідуальної контрольної книжки, в тому числі з урахуванням зясованих обставин невідповідності записів у книжці щодо перерв і перебування водія за кермом фактичному часу зупинки траснпортного засобу та проведеної перевірки, відсутності доказів надання посадовій особі дорожнього листа та індивідуальної контрольної книжки, в тому числі з урахуванням передбаченої законом можливості ведення такої лише за відсутності обладнання транспортного засобу тахографом.
Щодо доводів позивача відносно строку розгляду відповідачем справи про порушення, колегія суддів, з урахуванням положень ч.1 ст.250 Господарського кодексу України, відповідно до яких адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що, оскільки у даному випадку дотримано відповідний шестимісячний строк, перевищення відповідачем встановленого Порядком №1567 двохмісячного строку розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Відносно посилання позивача в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду, зокрема на постанови від 23.08.23 у справі №600/1407/22-а, від 22.02.23 у справі №240/22488/20, від 12.10.23 у справі №280/3520/22, від 07.12.23 у справі №620/18215/21, то обставини та фактичні відносини у вказаних та у даній справі не є подібними ні за предметом, ні за підставами їх виникнення, оскільки у вказаних справах, які переглядалися Верховним Судом, спірним було питання правомірності стягнення адміністративно-господарських саме з особи, яка є власником транспортного засобу, а не з орендаря (фактичного володільця) транспортного засобу як автомобільного перевізника.
За вказаними обставинами, з урахуванням правомірності застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, обгрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично збігаються з обгрунтуванням, наведеним у позовній заяві, є належно розглянутими і оціненими адміністартивним судом, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                        О.В. Голяшкін

Судді                                                                                                           М.М. Заїка

                                                                                                                    Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено 01.07.2024 року.