ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  635/7620/23
Номер провадження 22-ц/818/2159/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  23 вересня 2024 року                                        м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів:        Маміної О.В., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року в складі судді Назаренко О.В. у справі № 635/7620/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 про розірвання шлюбу; визначення місця проживання неповнолітніх дітей  ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1  і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею;  стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей; визнання права власності.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року виправлено описки в ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року у справі № 635/7620/23 та зазначено предмет спору «про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
Вступну та резолютивну частини викладено в такій редакції: «за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при виготовленні тексту ухвали про відкриття провадження судом допущено описки, а саме не в повному обсязі зазначено предмет позову - «про розірвання шлюбу», замість вірного «про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності», а також не залучено до розгляду у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Південної міської ради.
19 квітня 2024 року електронною поштою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сунцов Володимир Васильович, на вказане судове рішення безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути судових збір за подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції шляхом постановлення ухвали про виправлення описки змінив юридичний зміст ухвали про відкриття провадження.
Вказував, що залучення до участі у справі третьої особи здійснюється шляхом постановлення відповідної ухвали за правилами ч. 5 ст. 53 ЦПК України, а тому здійснення зазначених дій в порядку виправлення описки за ст. 269 ЦПК України не відповідає вимогам процесуального закону
Позовна заява та клопотання підписані не уповноваженою особою. Наданий адвокатом Філоненко Ю.О. суду ордер серії ДП № 000007 від 20 липня 2023 року не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, не є ордером встановленої форми, не згенерований автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України, не має двовимірного штрих-коду (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, а тому не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача в суді та не може бути прийнятий судом.
Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини 1статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями статті 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року, справа № 369/8367/16-ц). В цій же постанові окремо зауважено, що суд не має права змінювати зміст судового рішення.
Арифметичні помилки - це помилки, пов`язані з розрахунками, які були зроблені судом під час прийняття рішення. Такими помилками, зокрема, можуть бути неправильний розрахунок суми позовних вимог, яка, на думку суду, підлягає присудженню позивачу, або неправильний розрахунок розподілу судових витрат. Не є арифметичними помилками, а, отже, і не може бути виправлене в порядку, передбаченому вказаною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився (постанова Верховного Суду від 07 травня 2020 року в справі № 576/599/17-ц).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.
Зазначена правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 2-3259/11 (провадження № 61-5640св21 ).
Матеріали справи свідчать, що 29 серпня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв представник адвокат Філоненко Юлія Олексіївна, подала позовну заяву до  ОСОБА_1 , в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 ; визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2022 року і до досягнення дітьми повноліття; провести поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2023 року вказано позову заяву залишено без руху 
08 вересня 2023 року позивачкою подано уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради, в якій просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 ; визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із нею; стягунути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2022 року і до досягнення дітьми повноліття; провести поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 и до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року виправлено описки в ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року у справі № 635/7620/23 та зазначено предмет спору «про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
Вступну та резолютивну частини викладено в такій редакції: «за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
Отже, зважаючи, що позивна заява мітить вимоги про визначення місце проживання дитини та поділ майна, а також те, що на виконання ухвали суду про залишення її позову без руху, позивачкою було уточнено позовні вимоги та зазначено щодо участі у справі Служби у справах дітей Південної міської ради, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ухвала про відкриття провадження містить неточності, які можливо усунути шляхом виправлення описки.
Щодо доводів відповідача, що процесуальні документи подані неуповноваженою особою, то суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За частиною 4 статті 62 ЦПК України  повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Згідно з частинами 1, 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. 
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
З п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від «12» квітня 2019 року № 41 з наступними змінами ордер містить наступні реквізити: 12.1. Серію, порядковий номер ордера; 12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; 12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо); (зі змінами відповідно до рішення Ради адвокатів України № 118 від 17 листопада 2020 року); 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; 12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); 12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; 12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; 12.9. Дату видачі ордера; 12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); 12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); 12.12. Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Таким чином не зазначення в ордері двовимірний штрих-коду (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ при наявності інших реквізитів, не свідчить про відсутність у представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Філоненко Ю.О. повноважень на представництво її інтересів у суді.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                                О.В. Маміна
                        
                                                                       В.Б. Яцина