ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4598/23  Номер провадження 22-ц/814/2970/24	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільної справи за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" – Мельник Вероніки Сергіївни на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1225-1206 від 19.06.2023 року становить у розмірі 62160 грн. та судові витрати, пославшись на те, що обов`язки, передбачені договором, відповідач не виконує. 
В обґрунтування позову вказано, що 19.06.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та  ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1225 - 1206 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 14 800 грн., строком кредитування 300 днів, базовий період14 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки 2, 50 % в день, стандартної процентної 3 % в день.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ "Укр Кредит Фінанс" (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс" (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Згідно з умовами договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія.
Мета отримання кредиту, тобто, мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника.
Розмір кредитного ліміту, тобто, загальний розмір кредиту: 14 800грн. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у п. 2.1. цього договору, позичальнику. Кредит надається позичальнику протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього договору.

Заочним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 травня 2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 . про стягнення заборгованості було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1225-1206 від 19.06.2023 року в розмірі 19980 грн та у поверненні сплаченого судового збору 690,17 грн.
В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодилась представник ТОВ «Укр кредит Фінанс» - Мельник Вероніка Сергіївна та подала апеляційну скаргу на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 травня 2024 року, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості в розмірі 62 160 грн, з яких, прострочена заборгованість за кредитом – 14 800 грн; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 47 360 грн.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення в частині часткової відмови в стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у нарахуванні та стягненні процентів за користування кредитом в строк договору, а саме 300 днів є незаконним, таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права. 
Стверджує, що судом першої інстанції помилково було зазначено в рішенні суду, що строк договору становить 14 днів, а не 300 календарних днів (до 13.04.2024 року) згідно п.4.8 Договору, що є прямою підставою для скасування рішення.
Зокрема вказує, що пункт договору 4.8 є діючим та погоджений між сторонами. Відповідач не звертався до суду із позовною заявою або зустрічним позовом про визнання договору або умов договору, зокрема п. 4.8 договору недійсним, що свідчить про належність та дійсність умов договору, зокрема щодо строку договору кредитування протягом якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має право на нарахування процентів за користування кредитом. 
Акцентує увагу, що відповідач правом споживача відмовитися в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, не скористалася та продовжувала користуватися кредитом на погоджених між сторонами умовах.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 14 800 грн. Заявлений строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, зі сплатою заниженої процентної ставки 2,50% в день, стандартної процентної ставки 3% в день.
З довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 05.10.2023 року становить (а.с.8) заборгованість за тілом кредиту 14800 грн., розмір відсотків за цей період становить 47 360 грн. При цьому, відсотки за користування кредитом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» нараховано, виходячи зі строку кредитування 300 днів.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції зазначив наступне, що починаючи з 03.07.2023 року, у зв`язку із закінченням строку кредитування, у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором, таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню заборгованості в розмірі 14 800 грн, як прострочену заборгованість за кредитом, та 5 180 грн, як прострочену заборгованість за нарахованими процентами.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зазначене вище дає підстави дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.
Вирішуючи спір по суті, суд вірно виходив із вимог статей 12, 81 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Із матеріалів справи вбачається, що 19.06.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1225-1206 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 14 800 грн, строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки 2,50 % в день, стандартні процентної ставки 3 % в день.
Згідно п.4.8 Кредитного договору визначено законне право позивача нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку договору (кредитування) погоджену між сторонами, а саме в межах 300 календарних днів, що було здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відображену в розрахунку заборгованості. 
Відповідно до умов договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причини, у тому числі в разі отримання ним кредиту, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 календарних днів, проте відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалась та продовжувала користуватися кредитом на погоджених між сторонами умовах.
Враховуючи викладене, відсутність заперечень відповідача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано неналежну оцінку наявним по справі доказам, і як наслідок не вірно було визначено строк кредитування, а тому позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Таким чином, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а оскаржуване рішення було ухвалене із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, таке рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" – Мельник Вероніки Сергіївни – задовольнити.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2024 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2023 року в сумі 62160 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2147,20 грн, за подання апеляційної скарги 3220,80 грн, всього 5368 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2024 року

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ Л.І. Пилипчук _________________ О.В. Чумак