Справа № 305/1453/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/664/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.07.2024. 
Цією постановою:
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 657048 від 21.05.2024 та постанови судді від 19.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 21.05.2024 о 19 год 10 хв в м. Рахів по вул. Миру, Рахівського району Закарпатської області, керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 19.07.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи. Зазначає, що поліцейським під час його зупинки застосовувався відеозапис за допомогою невідомого технічного засобу, оскільки марка та модифікація технічного відеозаписуючого пристрою не відображається на відеозаписі. Крім того, наявні у справі відеозаписи не охоплюють весь час його огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто є неповним. Також зазначає, що між ним та працівниками поліції існують неприязні відносини, оскільки він є працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 і між ними часто виникають конфліктні ситуації. Також суд не звернув увагу на те, що пояснення свідками надано на заздалегідь заготовленому бланку та ідентичні за змістом, й не написані особами, які їх надавали. Окрім іншого, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення та в ньому зазначені суперечливі дані щодо об`єктивної сторони даного правопорушення. 

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Поштак Ю. С.  на розгляд справи щодо Сойми не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Поштак Ю. С., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
       З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 21.05.2024 о 19 год 10 хв в м. Рахів по вул. Миру, керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
       Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 657048 від 21.05.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.05.2024, з яких слідує, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; рапортом оперативного чергового Рахівського РВП ГУ НП від 21.05.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2024; рапортом працівника поліції Костича В. Д. від 21.05.2024, розпискою ОСОБА_5 від 21.05.2024; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 595695 від 21.05.2024, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння та іншими матеріалами справи.
 
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Всупереч доводів апеляційної скарги, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 657048 від 21.05.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, 

-4-

який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , відмовившись від надання пояснень по суті правопорушення, про що в протоколі наявні відповідні записи. 
       Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором СРПП Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській областіСокирлеєм Ф. Ф. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 657048 від 21.05.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тобто всі ті ознаки, що мали місце у водія ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, всупереч доводів апеляційної скарги, у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Апеляційний суд оглянув відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що викладені у протоколі та постанові суду обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не узгоджуються з відеозаписом, не приймаються до уваги і такі відхиляються. 
При цьому з відеозапису прослідковується, що спілкування та поведінка ОСОБА_1 беззаперечно свідчить про правомірність підозри працівників поліції ймовірного перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
До того ж відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу в сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис, всупереч доводів апеляційної скарги, дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як доказ у справі.
-5-

 
       Крім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.05.2024 підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
 
Також в судовому засіданні були допитані працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зі змісту пояснень яких вбачається, що 21.05.2024, перебуваючи у добовому наряді, на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 керує автомобілем марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Даний автомобіль було зупинено біля ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водієм вказаного автомобіля виявився ОСОБА_1 , який зазначив, що він є військовослужбовцем, надав паспорт громадянина України та офіцерське посвідчення, проте від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Вказані обставини знайшли відображення також і у письмових заявах правників СРПП Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Костича В. Д. та ОСОБА_7 .
Таким чином, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апеляційної скарги щодо відсутності об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння, що не давало підстав уважати ОСОБА_1 таким, що перебував у стані сп`яніння, апеляційним судом відхиляються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
       Враховуючи те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечується, який до того ж підтверджений доказами у справі, склад адміністративного правопорушення передбачає саме відмову від проходження огляду, при якому мотиви відмови правового значення не мають, а сам стан сп`яніння не підлягає доведенню, тому підстави для закриття провадження у справі відсутні. 
Доводи сторони захисту про те, що відеозапис є неповним, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 657048 від 21.05.2024, так і у долучених до нього доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в його належності та допустимості.
Більш того, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була засвідчена поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що окремо вказує на дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП. 
       Твердження ОСОБА_1  про упередженість працівників поліції при проведені огляду на стан сп`яніння з огляду на те, що він є працівником  ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційний суд вважає безпідставними, та такими, що не спростовують факту вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Всупереч доводів апеляційної скарги, доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що 
-6-

містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Отже вказаним відеозаписом, долученим до матеріалів справи, спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, а тому такі доводи апеляційний суд відхиляє.
Твердження ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 суд першої інстанції неправомірно прийняв до уваги так як вони не були очевидцями події апеляційний суд не приймає, оскільки вони не засвідчували наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а лише засвідчили його відмову від проходження огляду в установленому законом порядку. 
Також, не можуть бути задоволені доводи ОСОБА_1 про визнання неналежними доказами письмових пояснень вказаних свідків з підстав того, що інспектором поліції були використані надруковані заздалегідь виготовлені бланки пояснень, в яких вже було надруковано текст, з якого витікає, що той чи інший водій відмовився від проходження освідування на предмет алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та у лікаря нарколога, адже пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, свідками підписано, відповідно до вказаних пояснень, ОСОБА_1 було запропоновано в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015.
До того ж вказані пояснення не є єдиними доказам та відповідають обставинам, що зафіксовані відеозаписом подій є послідовними та узгоджуються з поясненнями працівників поліції. В той же час, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 не додано жодного доказу, який би ставив під сумнів пояснення зазначених свідків та обставини викладені у протоколі. 
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
       З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

-7-

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.07.2024 щодо нього, - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя