КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И
 
19 вересня 2024 року                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 753/970/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11456/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дарницького відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», -
 
                   в с т а н о в и в :
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив: 
визнати неправомірною бездіяльність Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту, накладеного на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2012 року, запис про обтяження № 12510310; 
зобов`язати Дарницький відділ Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 ,  накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2012 року та вилучити запис про обтяження № 12510310 від 18.05.2012 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т. 1 а.с. 1-7).
В обґрунтування скарги заявник зазначав, що Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-2246/12 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 1 634 946,95 грн. та судового збору 1 820,00 грн.
З метою примусового виконання вищевказаного рішення суду банком на адресу Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були направлені виконавчі листи. 10.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3. 10.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з накладення арешту на майно боржника.
30.01.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий лист до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. В окреме провадження стягнення виконавчого збору чи інших витрат не виділялося.
13.01.2014 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1 634 946,95 грн. 02.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10. Ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий лист до ВДВС Дарницького РЮУ у м. Києві.
11.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РЮУ у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1 634 946,95 грн.
24.10.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір «Про припинення договору поруки». За умовами вказаного договору сторони вирішили припинити дію договору поруки № 13644-ДП1 від 02.03.2010 року з моменту укладення цього договору. Цей договір набирає сили з моменту його укладення та є невід`ємною частиною договору поруки.
25.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РЮЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).
З вищевикладеного вбачається відсутність обов`язку щодо повернення боргу стягувану чи виконання виконавчого листа № 2-2246/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості.
В 2018 році боржник звертався до ВДВС із запитом про надання інформації стосовно виконавчих проваджень відкритих стосовно нього та отримав відповідь згідно з  якої матеріали вищевказаного виконавчого провадження знищені. Більш того, в 2018 році боржник звертався до ВДВС із заявою про скасування арештів, накладених відповідною постановою та в усному порядку державний виконавець пообіцяв зняти накладений арешт, оскільки у зв`язку з укладенням між поручителем та боржником договору про припинення договору поруки, обов`язок сплати боргу поручителем відсутній. Так, боржник повіривши виконавцю, не перевірив чи вчинив він відповідні дії. 
Так, в 2023 році при спілкуванні з нотаріусом, боржнику стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обкатів нерухомого майна стосовно ОСОБА_1 зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Боржник з метою захисту свого права звернувся до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) із вмотивованою заявою про скасування арешту від 03.11.2023 року. Однак, станом на день подання даної скарги відповідь на вказану заяву отримано не було, а арешт не знято.
Вважав ігнорування заяви про скасування арешту та не зняття арешту з майна боржника бездіяльністю органу ДВС, оскільки сторони дійшли домовленості щодо припинення договору поруки з моменту його укладення, який покладав на боржника обов`язок сплатити борг за основного боржника та стягував сам звернувся до ВДВС із заявою про повернення виконавчого документа, що й було зроблено державним виконавцем, відтак, доцільність існування арештів відсутня, а їх наявність порушує права боржника як власника майна (т. 1 а.с. 1-7).
31 січня 2024 року до суду надійшов відзив від Дарницького ВДВС у м. Києві на скаргу, в якому представник ДВС заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на наступні обставини. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012. 10.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 30.01.2013 року державним виконавцем керуючись п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено за місцем роботи боржника до Шевченківського ДВС.
Виконавчий лист № 2-2246/12 від 28.03.2012 виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прокредит Банк» повернуто до відділу та 11.12.2014 року державним виконавцем Дарницького РВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.12.2014 року державним виконавцем керуючись п. 1 ч. 1 ст. 47 (в редакції Закону, що діяв на момент винесення постанови) винесено постанову про повернення документа стягувачеві. Крім того, скаржник пропустив строк звернення до суду з даною скаргою, оскільки державним виконавцем на заяви скаржника були надані відповіді і такий строк сплинув 16.12.2023 року, в той час коли зі скаргою скаржник звернувся 03.01.2024 (т. 1 а.с. 35-42, 79-117).
13 лютого 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Ю.В. надійшла відповідь на відзив, в якій заперечувала проти доводів відзиву, посилаючись на те, що виконавчих проваджень на даний час відносно ОСОБА_1 немає. А постанова щодо стягнення виконавчого збору винесена після 10 років по закінченню виконавчого провадження, хоча постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття провадження (т. 1 а.с. 121-136).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня  2024 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ПАТ «ПроКредит Банк» - задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого листа № 2-2246/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва. Зобов`язано Дарницький відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 (НОМЕР_2) з примусового виконання виконавчого № 2-2246/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва; вилучити обтяження, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 12510310; тип обтяження - арешт нерухомого майна; дата та час реєстрації - 18.05.2012; підстава - постанова про відкриття виконавчого провадження б/н, 10.04.2012, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві(т. 1 а.с. 152-155).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 26 квітня 2024 року головний державний  виконавець Дарницького відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк О.Б. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги (т. 1 а.с. 164-173 т. 2 а.с. 12-16).
На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що 13.11.2023 року до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про скасування арешту нерухомого майна накладеного постановою № НОМЕР_5 від 28.10.2014 року та вилучити запис про обтяження № 7715853 від 17.11.2014 з Державного реєстру речових прав.
Перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містяться два записи про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме номер запису про обтяження № 7715853, яке внесено до реєстру на підставі постанови № НОМЕР_5 від 28.10.2014 року - виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 753/18587/13-ц виданого 02.10.2014 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 92993,30 грн. та обтяження № 12510310, яке внесено до реєстру на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 10.04.2012 у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості в розмірі 1634946,95грн. 
17.11.2023 року державним виконавцем на підставі заяви боржника від 13.11.2023 року  та на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2015 року, яка винесена у зв`язку із скасуванням рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/18587/13-ц винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, та 29.11.2023 припинено обтяження № 7715853 з Державного реєстру речових прав, яке було накладено в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав. 
Звертала увагу, що інформація, яка надана у скарзі на дії органу примусового виконання ОСОБА_1 стосовно подачі до відділу заяви про скасування арешту від 03.11.2023 року, яка надійшла 13.11.2023 року, стосувалась іншого виконавчого провадження, а саме № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 753/18587/13-ц і ніякого відношення немає до виконавчих проваджень № НОМЕР_4 та НОМЕР_2.
29.11.2023 року до відділу надійшов адвокатський запит щодо надання інформації щодо виконання виконавчих листів № 2-2246/12 від 28.03.2012 року виданих Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1634946,95грн. та судового збору 1820 грн. та виконавчих листів № 753/18587/13-ц від 02.10.2014 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 92993,30 грн. та судового збору 929,93 грн. та у випадку завершення виконавчих проваджень надати інформацію щодо скасування арештів накладених в межах виконавчих проваджень з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів. 
30.11.2023 року представнику заявника - адвокату Бабенко Ю. направлено письмову відповідь стосовно адвокатського запиту від 29.11.2023 року, в якій надано інформацію щодо виконання виконавчого провадження № НОМЕР_5 від 28.10.2014 року та стосовно зняття арешту повідомлено, що 17.11.2023 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна боржника та вилучено запис про обтяження № 7715853 з Державного реєстру речових прав, а також надано інформацію стосовно виконавчих листів № 2-2246/12 від 28.03.2012 року, виданих Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості в розмірі 1 634 946,95 грн. та судового збору 1820 грн. та роз`яснено, що відсутні законні підстави для зняття арешту з нерухомого майна боржника та припинення обтяження № 12510310 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке накладено в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012 року виданих Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості в розмірі 1 634 946,95 грн.
Письмову відповідь направлено рекомендованим листом адвокату Бабенко Ю. 30.11.2023 трекінг відправки 0600065063139, що підтверджується реєстром відправки рекомендованих листів. Згідно інформації Укрпошти даний лист вручено особисто 06.12.2023 року. Окрім того, адвокату Бабенко Ю. письмову відповідь направлено на електронну адресу яка зазначена в адвокатському запиті 01.12.2023 року. Також, в телефонній розмові з адвокатом Ю.Бабенко повідомлено, що обтяження № 7715853 з Державного реєстру речових прав, яке було накладено в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5 припинено, та відсутні підстави для зняття обтяження № 12510310, яке накладено в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012, виданих Дарницьким районним судом м. Києва та роз`яснено, що у разі сплати виконавчого збору у розмірі 10% а саме 163494,69грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн. арешт буде знято. 
В оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат через 10 років після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Суд не здійснивши перевірку наданих копій документів, зробив хибні твердження, однак державним виконавцем було долучено довідку з АСВП де зазначено, що 30.01.2013 року головним державним виконавцем Тертичною В.В. у ВП № НОМЕР_4 були винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 163 494 грн. та витрати виконавчого провадження, а також інформація щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат була відображена у відзиві, тому твердження, що державним виконавцем винесе постанову про стягнення виконавчого збору та витрат через 10 років після повернення виконавчого документа стягувачу є хибними.
Твердження представника скаржника щодо ігнорування заяви про скасування арешту та твердження про те, що боржник відповідь не отримав не відповідає дійсності, оскільки у відповіді яку направлено 30.11.2023 року та отримано адвокатом 06.12.2023 року особисто, зазначено, що арешт який накладено у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 припинено. Скаржник вводить в оману суд задля поновлення строків на подання скарги, оскільки, частиною першою статті 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у 10 денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Враховуючи те, що адвокатом Бабенко Ю. представником ОСОБА_1 отримано письмову відповідь 06.12.2023 року крайній строк подачі скарги до суду є 16.12.2023 року. 
Звертала увагу, що дана скарга уже подавалась ОСОБА_1 до Дарницького районного суду м. Києва 04.12.2023 року через електронний суд, справа № 753/22253/23 та суддею Кулик С.В. скаргу було повернуто без розгляду у зв`язку з пропущеним процесуальним строком. 
Також, вказувала, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 та з примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 1820 грн. 10.04.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 03.03.2015 державним виконавцем керуючись п. 2 ст. 47 (стара редакція) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.
 Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження № НОМЕР_4, НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2246/12 від 28.03.2012 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 1634946,95 грн. 10.04.2012 державним виконавцем по виконавчому провадженню № НОМЕР_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 30.01.2023 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 163 494 грн. 30.01.2023 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат. 30.01.2013 року державним виконавцем керуючись п. 10 ст. 49 (стара редакція) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено за місцем роботи боржника. Виконавчий лист № 2-2246/12 від 28.03.2012 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» 1634946,95 грн. повернувся до відділу з Шевченківського відділу та 11.12.2014 державним виконавцем по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.12.2014 державним виконавцем керуючись п. 1 ч. 1 ст.4 7 (стара редакція) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. 
На момент виникнення спірних правовідносин норми ст. 50 Закону передбачали, що у разі не сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у разі завершення виконавчого провадження, арешт з майна боржника не знімається. Боржником ОСОБА_1 у семиденний термін рішення не було виконане та впродовж 2,5 років з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 10.04.2012 року та на момент завершення виконавчого провадження 25.12.2014 року державним виконавцем вчинялись примусові виконавчі дії згідно Закону України « Про виконавче провадження», який діяв на момент вчинення державним виконавцем дій. Тому твердження скаржника щодо неправомірної бездіяльності є безпідставним, необґрунтованим та не містить законодавчого закріплення. Державний виконавець діяв в межах норм законодавства, яке діяло на момент вчинення та прийняття відповідних рішень. 
Посилалась на те, що оскаржувана ухвала не містить жодних законодавчих норм, в яких зазначено, що при поверненні виконавчого листа стягувану державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника. Проте, всупереч закону зазначає, що виконавче провадження звершено і посилається на норму 40 ЗУ «Про виконавче провадження», що всупереч вимогам вказаної статті державним виконавцем безпідставно не знято арешт, накладний в процесі проведення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2. Однак, норма ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» свідчить про те, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошті) боржника знімається, крім випадків закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження.
З огляду на викладене, вважала, що дії державного виконавця здійснені в порядку визначеного чинним законодавством, що свідчить про відсутність порушень, а отже, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника (т. 1 а.с. 164-173, т. 2 а.с. 12-16).
13 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Ю.В. подала відзив в якому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 90-102).
 
Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Заявник ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 19 вересня 2024 року був сповіщений 06 серпня 2024 року, про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Крім того, ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника - адвоката Бабенко Ю.В. до Електронного кабінету в ЄСІТС 15 липня 2024 року із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. ПАТ «ПроКредит Банк» та Дарницький відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були повідомлені на зазначені ними адреси 26 липня 2024 року і 06 серпня 2024 року, відповідно, про що є відмітки працівників пошти про вручення адресатам поштових відправлень суду. 15 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Ю.В. подала заяву в якій зазначила заперечення проти апеляційної скарги, справу просила розглянути за відсутності заявника ( ОСОБА_1 ) та його представника а (т. 2 а.с. 82-87, 103-104).    
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). 
Зважаючи на вищезазначене та положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.
 
З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2012 року у справі № 2-2246/12 стягнуто на користь ПАТ «Прокредит Банк» з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 634 946,95 грн., а також 1 820 грн. судових витрат.
На виконання вказаного рішення Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-2246/12.
10 квітня 2012 року Дарницьким відділом Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 (НОМЕР_4) з примусового виконання виконавчого листа №2-2246/12, в рамках якого було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_5 , що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом, які містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 61-71, 104-109).
24 жовтня 2014 року між ПАТ «ПроКердит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір «Про припинення Договору поруки», який набирає чинності з моменту його укладення (т. 1 а.с. 19, 143).
25 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості у розмірі  1 634 946,95 грн., оскільки до відділу надійшла заява представника стягувача про повернення виконавчого документа (п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження») (т. 1 а.с. 18).
13 листопада 2023 року на адресу відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_1 про скасування арешту на майно, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 (НОМЕР_4) (т. 1 а.с. 9-12, 45-47, 85-86).
30 листопада 2023 року начальник відділу Дарницького ВДВС у м. Києві Заєць А. надав відповідь на адвокатський запит від 22 листопада 2023 року Бабенко Ю. в якому зазначив про надходження заяви ОСОБА_1 від 13 листопада 2023 року про скасування арешту на майно. За змістом відповіді повідомив, що у зв`язку з тим, що боржником не було сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, підстав для звільнення з під арешту майна боржника не вбачається (т. 1 а.с. 72-74, 110-112).
За витягом з виконавчого провадження № НОМЕР_4 щодо боржника ОСОБА_1 , 30 січня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника 163 494 грн. виконавчого збору (т. 1 а.с. 106-107).
За витягом з виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі  1 634 946,95 грн., 25 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки до відділу надійшла заява представника стягувача про повернення виконавчого документа (п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача) (т. 1 а.с. 108-109).
Станом на день розгляду вказаної скарги відомості щодо скасування арешту з нерухомого майна боржника відсутні.
 
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону чинній на час подання скарги, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншимиучасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, в редакції Закону який був чинним під час накладення арешту, державний  виконавець  у  процесі  здійснення  виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника,  опечатувати, вилучати, передавати таке  майно  на  зберігання  та  реалізовувати  його  в установленому законодавством порядку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження,  за  яким  виконання  не  здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.
Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, повернення  виконавчого  документа  стягувачу  з  підстав, передбачених  цією  статтею,  не  позбавляє  його  права  повторно пред`явити  виконавчий  документ  до  виконання  протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року,у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого  документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого  органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи  примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. 
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на час подання скаржником заяви про скасування арешту) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Поряд з цим, за наявними у матеріалах справи доказами, 10 квітня 2012 року Дарницьким відділом Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 (НОМЕР_4) з примусового виконання виконавчого листа №2-2246/12, в рамках якого було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_5 та протягом 2012-2014 років вчинялись виконавчі дії щодо виконання набравшого законної сили судового рішення, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом (т. 1 а.с. 61-71, 104-109).
Отже, повернення виконавчого документа постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 25 грудня 2014 року за заявою стягувача ПАТ «ПроКредит Банк», відповідно до вищенаведених вимог Закону, не є підставою для скасування арешту, враховуючи наявність непогашеного виконавчого збору та (або) витрат виконавчого провадження.
Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому суд їх відхилив.
Враховуючи вищевказане, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Дарницького відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Дарницького відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк».
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 20 вересня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова