П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/11106/24	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства «ДИАМА Н»   на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ДИАМА Н» до Головного управління ДПС в Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

10 квітня 2024 року приватне підприємство «ДИАМА Н» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:
- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 492714290901 від 22.03.2024 року, яким до ПП «Диама Н» застосовано штрафні санкції у розмірі 6 512 605 грн 02 коп.
В обґрунтування позовних вимог ПП «Диама Н» зазначило, що у ГУ ДПС в Миколаївській області не було законних підстав для проведення фактичної перевірки. Крім того, позивач зазначив, що акт перевірки містить виключно загальне посилання контролюючого органу на порушення ПП «ДИАМА Н» ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР без зазначення конкретного пункту або пунктів, які порушило ПП «ДИАМА Н» під час здійснення ним господарської діяльності. В свою чергу, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності. Щодо оскаржуваного податкового повідомлення - рішення позивач зазначив, що до нього відповідачем додано розрахунок, який не містить детального розрахунку штрафних фінансових санкцій та не містить інформації, необхідної для їх визначення, у зв`язку із чим неможливо встановити звідки податковий орган вирахував суму штрафних санкцій. Позивач наголосив, що він не погоджується висновками податкового органу щодо реалізації та зберігання підприємством алкогольних напоїв станом на 09 лютого 2024 року та вважає їх такими, що не підтвердженні належними доказами. Крім того, позивач наголошував на необґрунтованому розрахунку податковим органом штрафних санкцій.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що податкове повідомлення-рішення від 22.03.2024 року №492714290901 прийняте відповідачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для скасування відповідного податкового повідомлення-рішення відсутні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року ПП «Диама Н» відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголосив, що судом першої інстанції не враховано, що в акті перевірки відсутнє посилання на первинні документи, які б свідчили та документально підтверджували факт реалізації алкогольної продукції ПП «ДИАМА Н» після 08.02.2024 року, тобто після анулювання ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями. Апелянт також наголосив, що в ході фактичної перевірки інвентаризація на його складі посадовими особами контролюючого органу не  проводилась. Документи, які суд першої інстанції та контролюючий орган називають «інвентаризаційними листами», не є такими, це роздруківки даних складського обліку. Ці листи не підписані представниками ПП «ДИАМА Н», на них не проставлена печатка підприємства. Апелянт також зазначив, що усі товари, які знаходилися на складі підприємства станом на ранок 09.02.2024 року були придбані підприємством в період дії ліцензій.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ПП «ДІАМА Н» мав ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) № 990208202100002 від 18.02.2021, термін дії з 18.02.2021 по 18.02.2026 та ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) № 990209202100001 від 18.02.2021, термін дії з 18.02.2021 по 18.02.2026, на підставі яких здійснював свою господарську діяльність (а.с.87-90).
08.02.2024 розпорядженням Головного управління ДПС у Миколаївській області №22-рл у зв`язку з порушенням термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, анульовані вищезазначені ліцензії (а.с.91-94).
У цей же день Головне управління ДПС в Миколаївській області видало наказ №180-п про проведення фактичної перевірки ПП «ДІАМА Н» з 09.02.2024 тривалістю 10 діб на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням підпункту 69.35-1 пункту 69, підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального від 08.02.2024 №180-п
За результатами фактичної перевірки ПП «ДИАМА Н» за місцем здійснення діяльності: вул. Яворницького Дмитра, буд. 2/2, м. Миколаїв, Миколаївська область, ГУ ДПС у Миколаївській області 19.02.2024 складено акт №2260/14-29-09-01-08/43835759, яким встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP.
04.03.2024 позивачем подано до Головного управління ДПС в Миколаївській області заперечення на акт №2260/14-29-09-01-08/43835759 від 19 лютого 2024 року про результати фактичної перевірки, які залишені податковим органом без задоволення, а висновки акту перевірки без змін, про що свідчить відповідь ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.03.2024 № 8686/6/14-29-09-01-05.
22 березня 2024 року на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 492714290901 про застосування до ПП «ДІАМА Н» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6 512 605,02 грн у зв`язку з порушенням ст.15 Закону №481/95-ВР, а саме оптової торгівлі алкогольними напоями без наявності дозвільним документів (ліцензії) на такий вид діяльності.
Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 492714290901 від 22.03.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами фактичної перевірки підтверджено, що в період з 09.02.2024 року   по 13.02.2024 року, тобто після анулювання дії ліцензії, на складі позивача була збільшена кількість алкогольних напоїв на загальну суму 3 256 302,51 грн, що підтверджується актами проведеної інвентаризації залишків, які підписані директором підприємства позивача без будь-яких зауважень чи заперечень.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Щодо доводів апелянта стосовно порушення ГУ ДПС у Миколаївській області процедури призначення фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Положеннями підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України врегульовано, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
За обставинами справи, наказ ГУ ДПС у Миколаївській області № 180-п про проведення фактичної перевірки позивача містить підставу його прийняття - п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України - з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
В свою чергу, резолютивна частина наказу передбачає здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.
З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, зокрема і у сфері виробництва та обігу пального.
Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.
Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.
Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального.
Зазначений висновок узгоджується із сталою практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 липня 2022 року у справі №  320/1864/21, від 06.04.2023 у справі №440/14765/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 360/2657/20, від 20 липня 2023 року у справі № 520/5288/21.
Враховуючи викладене, колегія суддів  вважає хибними доводи апелянта щодо відсутності підстав для проведення фактичної перевірки з огляду на те, що наказ ГУ ДПС у Одеській  області №180-п від 08.02.2024 «Про проведення фактичної перевірки» прийнятий відповідачем з дотриманням норм чинного законодавства.
Спірними у межах розгляду даної справи є висновки акту фактичної перевірки від 19.02.2024 №2260/14-29-09-01-08/43835759 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах  та пальним.
Актом фактичної перевірки ПП «Диама Н» від 19.02.2024 №2260/14-29-09-01-08/43835759 встановлено, що на момент проведення перевірки 09.02.2024 на оптовому складі, розташованому за адресою: вул. Яворницького Дмитра, 212, м. Миколаїв, який належить ПП «Диама М», встановлено реалізацію та зберігання алкогольних напоїв, чим порушено ст. 15 Закону №481/95-BP. Факт реалізації  алкогольних напоїв, а саме алкогольного пива, підтверджується податковою накладною від 14.02.24 №7006746 на суму 12453,88 грн, товарно транспортною накладною від 09.02.24 №НКПДН 000000000000592 на суму 4515,12 грн, від 09.02.24 №НКПДН - 000000000000593 на суму 11523,32 грн, від 09.02.24 №НКПДН 000000000000590 на суму 2262,84 грн, 
В ході перевірки, 09.02.2024 проведено інвентаризацію ТМЦ на оптовому складі, який належить ПП «ДИАМА Н» та розташований за адресою: вул. Яворницького Дмитра, 2/2, м. Миколаїв. Загальна кількість залишків ТМЦ алкогольних напоїв (пиво) відповідно до листа інвентаризації від 09.02.24 №20240209 350800000 184717 НК складає 94547 пляшок/банок. Загальна кількість залишків ТМЦ алкогольних напоїв (пиво) відповідно до інвентаризації від 12.02.24 №20240212 480710000 191326 НК складає 118374 банок. Залишки алкогольної продукції, які підтверджують зберігання (реалізацію) алкогольних напоїв станом на 09.02.2024 надано комерційним директором Корольовим О.А .
В податковому повідомленні - рішенні податковим органом визначено, що за порушення ст.15 Закону № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні санкції на підставі абз.7 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР.
Відповідно до абз.7 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Ані Закон № 481/95-ВР, ані ПК України не містять визначення поняття «партії товару».
В свою чергу, відповідно до підпункту 5.1.6 підрозділу 5.1 розділу 5 «Об`єкти товарознавства» ДСТУ 399-2000 партія товару - це визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.
Крім того, відповідно до Галузевого стандарту України «Роздрібна, оптова торгівля та громадське харчування, Основні поняття. Терміни та визначення», затверджений наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 03.09.1997 року № 456, партія товару - визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно.
З викладеного вбачається, що санкції за оптову або роздрібну торгівлю алкогольних напоїв розраховуються, виходячи з вартості отриманої партії товару, з якої реалізовано окремий товар, отриманої за одним товаросупровідним документом.
Тобто, розмір фінансових санкцій, який застосовується до продавця, визначається саме виходячи з отриманої партії товару, тому до розрахунку потрапляють всі алкогольні напої, які отримані суб`єктом господарювання за одним товаросупровідним документом, і лише виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, встановлених на такі товари.
Подібна правова позиція щодо розрахунку штрафних санкцій відповідно до ст.17 Закону № 481/95-ВР висловлена Вищим адміністративним судом України  в рішенні по справі № 2а-4822/09/1070 від 27.10.2014 року.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) № 990208202100002 від 18.02.2021, термін дії з 18.02.2021 по 18.02.2026 та ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) № 990209202100001 від 18.02.2021, термін дії з 18.02.2021 по 18.02.2026, на підставі яких здійснював свою господарську діяльність.
Зазначені ліцензії анульовані на підставі розпорядження Головного управління ДПС у Миколаївській області №22-рл від 08.02.2024 у зв`язку з порушенням термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.
Судова колегія погоджується з доводами відповідача, що після дати анулювання ліцензії (08.02.2024) ПП «Діама Н» здійснювало реалізацію алкогольних напоїв, а саме 09.02.2024, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 09.02.24 №НКПДН 000000000000592 на суму 4 515,12 грн, від 09.02.24 №НКПДН - 000000000000593 на суму 11 523,32 грн, від 09.02.24 №НКПДН 000000000000590 на суму 2 262,84 грн (а.с.84-86), без наявності відповідної ліцензії, за що настає відповідальність, передбачена абз.7 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР.
Доводи позивача, що ТТН не є первинним документом на підтвердження здійснення господарської операції, у даному випадку реалізації товару, судова колегія відхиляє, оскільки на спростування доводів відповідача ним не надано, ані видаткових накладних, ані платіжних документів, які підтверджували, що продаж алкогольної продукції відбувся до дати анулювання ліцензії.
Разом з цим, слушними є доводи позивача, що виписана ним 14.02.2024 року податкова накладна № 7006746 на суму 12 453,88 грн не підтверджує факт реалізації товару у цей день, оскільки вона є зведеною, а реалізація товару відбувалась у період з 01.02.2024 по 08.02.2024 року, що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с.79-82).
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що якщо контролюючий орган встановив, що суб`єкт господарювання, за відсутності ліцензії, у певний день продав декілька пляшок пива різних марок, то для визначення штрафу приймається загальна вартість товарної позиції, що була отримана за однією накладною, в незалежності від того, отримана ця партія в період дії відповідної ліцензії або після її анулювання.
Натомість, податковий орган, посилаючись на роздруківки даних складського обліку, розрахував 200% штрафних санкцій за порушення абз.7 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР, виходячи з обсягу всіх товарних позицій, які знаходились на перевіряємому складі позивача, що суперечить приписам зазначеної статті.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки партія товару та її вартість, з якої позивачем 09.02.2024 реалізовано товар, відповідачем не визначена, оскільки з незрозумілих підстав посадові особи контролюючого органу залишили це питання без дослідження.
Більш того, як встановлено з пояснень представників сторін у суді апеляційної інстанції, інвентаризація в ході перевірки на складі ПП «ДІАМА Н» не проводилась, факт придбання позивачем алкогольних напоїв на загальну суму 3 256 302,51 грн після анулювання ліцензій не підтверджений.
Отже, відповідач не довів, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, визначаючи позивачу штрафні санкції згідно ст.17 Закону №481/95-ВР у розмірі 6 512 605 грн 02 коп.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що у даному випадку не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи.
Враховуючи, що відповідачем не визначено ціну партії товару, з якої повинні обраховуватись штрафні санкції, однак, беручі до уваги, що факт продажу алкогольної продукції без наявності ліцензій мав місце, судова колегія вважає правомірним застосування до ПП «Диама Н» штрафних санкцій згідно ст.17 Закону №481/95-ВР у мінімальному розмірі 17000 грн. 
Судова колегія наголошує, що штраф визначений податковим органом у розмірі 6 512  605,02 грн за реалізацію алкогольних напоїв на загальну суму 18  301,28 грн є не співмірним та не відповідає приписам чинного законодавства.
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПП «Диама Н».
Враховуючи викладене, позовна заява ПП «Диама Н» підлягає частковому задоволенню, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 492714290901 від 22.03.2024 року підлягає скасуванню на суму штрафних санкцій у розмірі 6 495  605,02 грн (6  512  605,02 - 17 0000).
Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України апеляційна скарга ПП «Диама Н» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ПП «Диама Н».
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено 24 224  грн судового збору (платіжна інструкція № 103 від 08.04.2024, а.с.30), а при поданні апеляційної скарги 36 336 грн (платіжні інструкції № 214 та № 215 від 21.06.2024 року а.с.183-184), всього 60  560 грн.
Сума штрафних санкцій, що були неправомірно застосовані до позивача, складає 6 495 605 02 грн, що дорівнює 99,74 % від розміру позовних вимог (у грошовому виразі), а отже на користь позивача з податкового органу стягненню підлягає  судовий збір у сумі 60  402,54 грн (99,74% від 60  560 грн).
Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «ДИАМА Н» - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року - скасувати та прийняти постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги приватного підприємства «ДИАМА Н».
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 492714290901 від 22.03.2024 року на суму штрафних санкцій у розмірі 6 495  605, 02  грн (шість мільйонів чотириста дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ять гривень дві копійки).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь приватного підприємства «ДИАМА Н» судовий збір у розмірі 60  402,54 грн (шістдесят тисяч чотириста дві гривні п`ятдесят чотири копійки).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко