ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5882/24 Справа № 243/11315/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,
секретар судового засідання Юрченко Г.О.
сторони справи
позивач- ОСОБА_1 , 
відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у від 27 березня 2024 року, ухваленого суддею Воронковим Д.В. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду №29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022, повний текст судового рішення складено 03 квітня 2024 року, 

УСТАНОВИВ

У жовтні 2021 року позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 Померлий перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Торез Донецької області та отримував щомісячні страхові виплати безстроково. 
З 03.08.2016 такі виплати були припинені у зв`язку з закінченням строку дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України. Після смерті батька була заведена спадкова справа. 
На запит нотаріуса управління дало відповідь, що заборгованість по страховим виплатам перед потерпілим ОСОБА_2 відсутня.
05.04.2021 Селидівське міське відділення ФССУ в Донецькій області надало відповідь, що строк дії довідки потерпілого закінчився, а нормативно правовими актами не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим особам, які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. 
23.09.2021 державним нотаріусом Другої Державної міської нотаріальної контори вона отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману суму регресу після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з не підтвердженням суми регресу. 
У зв`язку з викладеним просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та не виплаті щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 за життя, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй недоотримані ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати за період з 01.08.2016 по 26.03.2020.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати задоволені частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ: 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 нарахувати та виплатити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 недоотримані за життя її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми страхових виплат за період з 01.08.2016 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною, закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ: 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1  судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити  ОСОБА_1  в задоволенні її позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в поному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що померлому батьку позивача ОСОБА_2 з 01.08.2016 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахування та виплата страхових виплат припинено, у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Після припинення виплати регресу ОСОБА_2 не звертався із заявою про продовження щомісячних страхових виплат до будь якого відділення виконавчої диркції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Зазначає, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 не були нараховані та не налажали страхові виплати, які б включилися до складу спадщини.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку відповідача представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіШашкова В.В., який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просив рішення суду скасувати і відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Торез Донецької області та отримував щомісячні страхові виплати безстроково, що вбачається з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 17.06.1994 за підписом голови ВТЕК.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.1964 року та копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.04.1987 вбачається, що ОСОБА_2 доводився батьком ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Чистякове Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
З копії довідки до акту огляду МСЕК від 17.06.1994 серії АСЕ № 010709 вбачається, що ОСОБА_2 була встановлено третя група інвалідності безстроково.
Державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Русскевич М.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 09.10.2020 року після смерті ОСОБА_2 у виді недоотриманої пенсії у розмірі 410937,14 грн.
Селидівське міське відділення УВДФСС в Донецькій області надало відповідь №35.02-17/348 від 05.04.2021, в якій повідомило, що ОСОБА_2 з моменту припинення виплат з заявою про їх поновлення не звертався, з 01.08.2016 щомісячна страхова виплата йому була припинена. Виплати не нараховувались та не виплачувались, тому відсутні суми, які належали потерпілому за життя.
Державним нотаріусом Другої Донецької державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_1 постанову від 23.09.2021 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману суму регресу після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з не підтвердженням наявності суми невиплаченого регресу.
Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та у передбачений строк звернулася із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців судом не встановлено.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що, оскільки, потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати були призначені пожиттєво, тому, останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. ОСОБА_2 за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому, позивач як спадкоємець, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.
Закриваючи провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у не нарахуванні та не виплаті щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 за його життя, суд виходив з того, що у цій частині між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу не виплати страхових виплат померлому батьку позивача ОСОБА_2 за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (стаття 19 КАС України).
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України дає підстави зробити висновок, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон №1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону №1105-ХІV (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.
Відповідно до статті 28 Закону №1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».
Таким чином, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20).
Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд першої інстанції, встановивши, що батьку позивача ОСОБА_2 страхові виплати були призначені пожиттєво, відповідно, останній незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат, мав право на нарахування та виплату страхових виплат, оскільки за життя не втратив цього права, дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.
Відповідно до норм ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у не нарахуванні та не виплаті щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 за його життя, не оскаржується, тому у цій частині не переглядається.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 15 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: