ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 260/9175/23 пров. № А/857/8298/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року (суддя – Маєцька Н.Д., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Державної служби України з надзвичайниих ситуацій у Закарпатській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайниих ситуацій у Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України в Закарпатській області щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати грошової компенсації за належне ОСОБА_1 для отримання жиле приміщення згідно з пунктом 2 постанови №728 від 02.09.2015р. "Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян"; зобов`язати Головне управління ДСНС України в Закарпатській області на підставі пункту 2 постанови №728 від 02.09.2015р. "Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян" здійснити виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 серпня 2023 року звернувся до Головного управління ДСНС в Закарпатській області із заявою щодо надання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, згідно Постанови КМУ від 02.09.2015 року № 728. Однак, відповідач відмовив у наданні грошової компенсації, з посиланням на те, що позивач не належить до кола суб`єктів, на яких поширюється дія Постанови КМУ № 728 від 02.09.2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян». Таку відмову позивач вважає протиправною.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач має вислугу військової служби більше ніж 20 років, перебуває на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та звільнений з служби у відповідності до «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу» за п. 176, підпунктом 3 (за станом здоров`я) у відставку, а відтак має право на грошову компенсацію за належне йому отримання жилого приміщення у відповідності до Постанови №728.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до витягу з Протоколу № 4 засідання житлової комісії Головного управління МНС в Закарпатській області від 31 жовтня 2007 року позивача взято на квартирний облік.
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області від 03 травня 2023 року № 153 підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника відділу ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у Закарпатській області, у відповідності до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено зі служби за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) у відставку (із знаттям з військового обліку) з 03 травня 2023 року.
Позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області із заявою від 23 серпня 2023 року, в якій просив надати йому грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.   
Відповідач листом від 08 вересня 2023 року № 52 01-5374/52 19 повідомив, що відповідно до наказу Головного управління ДСНС України у Закарпатській області від 03.05.2023 року № 153 «Про кадрові питання» позивача звільнено зі служби цивільного захисту за п. 176 підпунктом 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Тобто, позивач не належить до кола суб`єктів, на яких поширюється дія Постанови КМУ № 728 від 02.09.2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян».

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій не є військовим формуванням, а позивач звільнений із посади заступника начальника відділу ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у Закарпатській області, відтак підстави для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане житло відсутні.

Частиною 1  ст. 12 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців  та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року  встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або з бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених  Житловим Кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку визначення розміру надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз  протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 11 липня 2013 року  затверджено Положення «Про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу» (далі Постанова №593).
Відповідно до п.2 Постанови №593 служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Згідно п.3 Постанови №593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Відповідно до п.176 Постанови №593 контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 2) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на службі, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 3) за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про непридатність або обмежену придатність до служби; 4) у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці; 5) відповідно до заяви особи, яка звільняється у зв`язку із сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу; 7) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту; 8) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду; 9) у зв`язку з призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призовної комісії; 10) у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 11) у зв`язку з набуттям громадянства іноземної держави; 12) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до  ст.101 Кодексу цивільного захисту України №5403-VI від 02 жовтня 2012 року  служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до  ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06 грудня 1991 року  військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Указом Президента України №726/2012 від 24 грудня 2012 року «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади»  утворено Державну службу України з надзвичайних ситуацій, шляхом реорганізації Міністерства надзвичайних ситуацій України та Державної інспекції техногенної безпеки України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1052 від 16 грудня 2015 року  затверджено Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова №1052).
Відповідно до п.1 Постанови №1052 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Згідно п.3 Постанови №1052 основними завданнями ДСНС є: 1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; 2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб; 3) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах; 4) реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності.
Згідно з матеріалами справи, позивач взятий на квартирний облік, що підтверджується витягом з протоколу № 4 засідання житлової комісії Головного управління МНС України в Закарпатській області від 31 жовтня 2007 року.
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області від 03 травня 2023 року № 153 позивача, у відповідності до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено зі служби за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) у відставку (із знаттям з військового обліку).
Державна служба України з надзвичайних ситуацій утворена шляхом реорганізації Міністерства надзвичайних ситуацій і Державної інспекції техногенної безпеки України. При цьому, відповідно до абзацу 3 Державної програми перетворення військ Цивільної оборони України, органів і підрозділів державної пожежної охорони в оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на період до 2005 року, затверджену Указом Президента України №1467/2003 від 19.12.2003 року, визначено, що служба є спеціальним невійськовим органом, що діє на принципах єдиноначальності, її централізації дисципліни, особистої відповідальності, її особовий склад та працівники виконують обов`язки на професійній основі.
Системний аналіз вищевказаних норм, дає підстави для висновку, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є самостійним органом виконавчої влади, який не є військовим органом та не відноситься до органів Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та до інших військових формувань.
Дія Порядку № 728 поширюється на осіб, звільнених саме з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів, та членів їхніх сімей, що перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов .
Тобто, суб`єктами права, на яких поширюється дія Порядку, є виключно звільнені з військової служби за відповідних обставин військовослужбовці військ Цивільної оборони України. На службовців цивільного захисту дія вказаного Порядку не поширюється.
Апеляційний суд резюмує, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій не є військовим формуванням, а підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнений із посади заступника начальника відділу ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у Закарпатській області, відтак підстави для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане житло відсутні.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №260/9175/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська