ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 р.	Справа № 440/5002/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Слободянюк Н.І.) від 15.05.2024 року по справі № 440/5002/24
за позовом Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову, винесену 12 квітня 2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Дмитром Григоровичем про накладення штрафу на підставі виконавчого листа від 18 лютого 2015 року № 2/541/1227/14, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про зобов`язання виконавчого комітету Миргородської міської ради надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру. за встановленими житловим законодавством України нормами, норма житлової площі, якої складатиме не менше 40,95 м.кв.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що виконавчий лист від 18 лютого 2015 року №2/541/1227/14, що виданий Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та на підставі нього відкрито виконавче провадження № 69937247. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. про накладення штрафу від 12 квітня 2024 року накладено на позивача штраф у розмірі 10200,00 грн. З вказаною постановою про накладення штрафу позивач не погоджується та вважає її протиправною, посилаючись на те, що виконавчий лист від 18 лютого 2015 року №2/541/1227/14, що виданий Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, залишається невиконаним з поважних причин.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року по справі № 440/5002/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що станом на 23.05.2024 р. у власності Виконавчого комітету Миргородської міської ради відсутня квартира житловою площею не менше ніж 40,95 м.кв., відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тому, а отже підстава, з якої попереднє виконавче провадження було закрите, залишається актуальною і на сьогоднішній день. Вказує, що виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області листом від 27.03.2015 повідомлено про неможливість виконання рішення суду, у зв`язку з відсутністю присудженого майна, а саме квартири житловою площею не менше 40,95 м.кв. Зазначає, що під час попереднього провадження 30.03.2015 року державним виконавцем Ткаченко С.В. винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. на Виконавчий комітет Миргородської міської ради за невиконання рішення суду, встановлено новий строк виконання рішення суду до 05.04.2015 року та попереджено посадових осіб юридичної особи-боржника про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, передбачену статтею 382 Кримінального кодексу України. У зв`язку з пропуском строку на оскарження вищезазначеної постанови державного виконавця від 30.03.2015 р. про накладення штрафу, виконавчим комітетом міської ради сплачено 680,00 грн. Також зазначає, що 18.05.2015 року державним виконавцем Ткаченко С.В. на підставі ст. 11, 89 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. повторно. 29.07.2015 р. постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області по справі № 541/1396/15-а дану постанову визнано протиправною та скасовано. В мотивувальній частині постанови суд вказував, що ця постанова підлягає скасування, оскільки штраф може бути накладений лише у випадку відсутності поважних причин невиконання рішення суду. Поважними причинами невиконання судового рішення Виконавчим комітетом є відсутність квартири, яку за рішенням суду має бути надана стягувачам. Крім того зазначає, що, судом з`ясовано, що виконавчий комітет Миргородської міської ради намагався вживати заходи для виконання рішення суду, так 17 квітня 2015 року боржник прийняв рішення № 307 про надання стягувачам двох квартир житловою площею 41,6 м.кв. однокімнатної та двокімнатної, проте стягувачі відмовилися від одержання ордерів на вселення.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в ЄСІТС.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області виданий виконавчий лист у справі № 2/541/1227/2014, у якому зазначено, що згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року зобов`язано Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру, за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі, якої складатиме не менше 40,95 кв.м. /а.с. 66/.
26 вересня 2022 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Дмитром Григоровичем розглянуто заяву стягувача від 22 вересня 2022 року про примусове виконання /а.с. 65-зворот/ та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69937247 з примусового виконання виконавчого листа № 2/541/1227/2014, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 18 лютого 2015 року про: “Зобов`язати Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру, за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі, якої складатиме не менше 40,95 кв. м.”. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів /а.с. 67/.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Дмитром Григоровичем направлено Виконавчому комітету Миргородської міської ради Запит державного/приватного виконавця № 21084 від 26 вересня 2022 року /а.с. 69/, в якому він просив надати інформацію чи надавалось житло фізичним особам або юридичним особам за період з лютого 2015 року по теперішній час боржником: Виконавчим комітетом Миргородської міської ради.
Листом Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 2907/4303/01-28 від 04 жовтня 2022 року (вх. № 6832 від 05 жовтня 2022 року) /а.с. 70/ Головному державному виконавцю Дмитру Благадиру на Запит № 21084 від 26 вересня 2022 року повідомлено про те, що за період з лютого 2015 року по 01 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом видані ордери на 29 житлових приміщень, в тому числі: на 17 службових квартир; на 9 квартир, з яких знято статус службових квартир (в т.ч. Міністерства оборони України); на 2 квартири, придбаних за рахунок компенсації з державного бюджету пільговим категоріям громадян; на 1 суміжну кімнату у колишньому гуртожитку. Жодне із наданих житлових приміщень не відповідає вимогам, зазначеним у рішенні суду.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Дмитром Григоровичем направлено Виконавчому комітету Миргородської міської ради Запит державного/приватного виконавця № 21780 від 05 жовтня 2022 року /а.с. 70-зворот - 71/, в якому він просив надати вичерпну інформацію щодо виконання рішення суду, інформацію стосовно дій боржника, вчинених для фактичного виконання рішення суду та пояснення щодо причин його невиконання Виконавчим комітетом Миргородської міської ради.
Листом Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 5/01-35 від 11 жовтня 2022 року (вх. № 7835 від 19 жовтня 2022 року) /а.с. 74-зворот - 75/ Головному державному виконавцю Дмитру Благадиру на Запит № 21780 від 05 жовтня 2022 року повідомлено про те, що виконавчий лист пред`явлений повторно. Попереднє виконавче провадження № 46765320 завершено постановою про повернення виконавчого документу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі (пункт 6 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"). Попередньо вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року по справі № 1620/3306/12, а саме: надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири житловою площею не менше 40,95 м2. У власності Виконавчого комітету Миргородської міської ради відсутня квартира житловою площею не менше ніж 40,95 м.кв відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому Виконавчий комітет не може виконати дане рішення. З метою виконання судового рішення Виконавчий комітет міської ради приймав рішення № 307 від 17 квітня 2015 року про надання ОСОБА_1 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 13.8 м.кв., загальною площею 24,5 м.кв., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 житловою площею 27.8 м.кв., загальною площею 46,7 м.кв. Загальна житлова площа наданих квартир - 41,6 м.кв., проте стягувачі відмовились від отримання ордерів на дані квартири і наполягають на отриманні квартири, яка зазначена в судовому рішенні. 01 березня 2016 року, розглянувши заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби про зміну та встановлення способу та порядку виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з виконання в/л № 2/541/1227/14 від 18 лютого 2015 року, Миргородський міськрайонний суд виніс ухвалу про відмову у її задоволенні, оскільки суд встановив, що вимога головного державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду в частині заміни зобов`язання виконавчого комітету Миргородської міської ради надати стягувачам квартиру за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі, якої складатиме не менше 40,95 м.кв., на стягнення з боржника грошової суми ринкової вартості квартири, яка буде визначена експертом, виходить за рамки ухваленого по даній справі рішення, цим самим позбавивши Виконавчий комітет Миргородської міської ради можливості виконати судове рішення в інший спосіб. Таким чином, Виконавчий комітет Миргородської міської ради не може виконати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року по справі № 1620/3306/12 у зв`язку з відсутністю майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. З 28 січня 2022 року у власності Виконавчого комітету нових об`єктів житлової нерухомості не додалося.
01 грудня 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Дмитром Григоровичем у виконавчому провадженні № 69937247 винесено постанову про накладення штрафу /а.с. 77/, якою на боржника: Виконавчий комітет Миргородської міської ради, за невиконання рішення суду накладено штраф на користь держави в сумі 5100,00 грн.
Вказана постанова вмотивована тим, що відповідно до практики Європейського суду (справа «Кечко проти України», “Шмалько проти України”) державні органи зобов`язані виконувати судові рішення, які набрали законної сили, та не мають право не виконувати рішення з підстав відсутності бюджетного фінансування. Орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Таким чином, відсутність відповідних бюджетних асигнувань у зобов`язаннях державних органів стосовно проведення виплати стягувачам нарахованих сум, не звільняє боржника від виконання рішення суду та не є обставиною, яка ускладнює його виконання. Станом на 01 грудня 2022 року рішення суду не виконано.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 541/3259/22 /а.с. 86-89/ відмовлено у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, винесеної 01 грудня 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Дмитром Григоровичем, про накладення штрафу на підставі виконавчого листа від 18 лютого 2015 року № 2/541/1227/14, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про зобов`язання Виконавчого комітету Миргородської міської ради надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру за встановленими житловим законодавством нормами, норма житлової площі, якої складатиме не менше 40,95 кв.м.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Дмитром Григоровичем направлено Виконавчому комітету Миргородської міської ради Вимогу виконавця № 27300 від 22 грудня 2023 року /а.с. 90/, в якій вимагається виконати виконавчий документ № 2/541/1227/2014 від 18 лютого 2015 року.
Листом Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 94/7928/01-28 від 08 січня 2022 року /а.с. 91-92/ на Вимогу № 27300 від 22 грудня 2023 року головному державному виконавцю Дмитру Благадиру повідомлено про те, що наразі існує рішення суду, яким зобов`язано Виконавчий комітет надати Куценкам квартиру житловою площею не менше 40,95 м.кв. (останні 20 років у власності позивача такої не було), три ухвали судів, які пройшли всі процедури оскарження і набули чинності про незаконність зміни способів виконання рішення суду шляхом: надання двох наявних квартир житловою площею 41,6 м.кв. замість однієї, житловою площею не менше 40,95 м.кв.; стягнення з Виконавчого комітету міської ради грошової суми ринкової вартості квартири, яка буде визначена експертом; зобов`язання Виконавчого комітету Миргородської міської ради придбати квартиру площею 40,95 м.кв. Отже, державним виконавцем по цьому провадженні вже використані всі можливі заходи впливу по виконанню даного провадження і повторно застосовуватися не можуть, як того вимагає стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до пункту 6 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повинен бути повернутий стягувачу. Обставини по даному виконавчому провадженню з 2015 року не змінилися, а тому Виконавчий комітет Миргородської міської ради не може виконати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року по справі № 1620/3306/12 у зв`язку з відсутністю майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. З 28 січня 2022 року у власності Виконавчого комітету нових об`єктів житлової нерухомості не додалося та всі можливі варіанти виконання рішення суду вичерпані.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Дмитром Григоровичем направлено Виконавчому комітету Миргородської міської ради Вимогу виконавця № 7470 від 01 квітня 2024 року /а.с. 96-зворот - 97/, в якій вимагається виконати рішення суду № 2/541/1227/2014 у 10-ти денний термін з моменту отримання вимоги.
Листом Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 1400/1970/01-28 від 10 квітня 2024 року (вх. № 3829 від 11 квітня 2024 року) /а.с. 98-99/ на Вимогу № 7470 від 01 квітня 2024 року головному державному виконавцю Дмитру Благадиру повідомлено про те, що обставини по даному виконавчому провадженню з 2015 року не змінилися, а тому Виконавчий комітет Миргородської міської ради не може виконати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року по справі № 1620/3306/12 у зв`язку з відсутністю майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. З 28 січня 2022 року у власності Виконавчого комітету нових об`єктів житлової нерухомості не додалося та всі можливі варіанти виконання рішення суду вичерпані.
12 квітня 2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Дмитром Григоровичем у виконавчому провадженні № 69937247 винесено постанову про накладення штрафу /а.с. 100-101/, якою на боржника: Виконавчий комітет Миргородської міської ради, за часткове невиконання рішення суду в частині виплати накладено штраф на користь держави в сумі 10200,00 грн.
Вказана постанова вмотивована тим, що станом на 12 квітня 2024 року рішення суду не виконано. Боржником до Відділу не надано інформацію щодо вчинення будь-яких дій стосовно виконання рішення суду, а саме: надання житла, вказаного у рішенні суду.
Не погодившись з винесеною державним виконавцем постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що за відсутності підстав вважати, що боржником вжито всі можливі заходи з метою виконання виконавчого листа № 2/541/1227/2014 від 18 лютого 2015 року, винесена постанова про накладення штрафу є правомірною.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч. 3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції" від 17.07.1997. Отже її положення є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин)
Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Аналіз викладеного, дає підстави для висновку, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. В свою чергу, підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.
З матеріалів справи судом встановлено, що причиною невиконання виконавчого листа № 2/541/1227/2014 від 18 лютого 2015 року, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, є відсутність у боржника квартири, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв.м.
Колегія суддів зазначає, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Як зазначалося вище, листом Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 1400/1970/01-28 від 10 квітня 2024 року (вх. № 3829 від 11 квітня 2024 року) на Вимогу виконавця № 7470 від 01 квітня 2024 року повідомлено про те, що обставини по даному виконавчому провадженню з 2015 року не змінилися, а тому Виконавчий комітет Миргородської міської ради не може виконати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року по справі № 1620/3306/12 у зв`язку з відсутністю майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі. З 28 січня 2022 року у власності Виконавчого комітету нових об`єктів житлової нерухомості не додалося та всі можливі варіанти виконання рішення суду вичерпані.
Надаючи оцінку цим доводам боржника, як поважній (на його думку) причині невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, колегія суддів зазначає, що вказаний вище лист не містить відомостей про те, які саме заходи вживалися боржником щодо отримання у своє розпорядження квартири, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв. м., з метою виконання виконавчого листа № 2/541/1227/2014 від 18 лютого 2015 року, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, та не містить посилання на докази на підтвердження вжиття таких заходів.
В свою чергу, посилання позивача на те, ним вживалися заходи, спрямовані на зміну способу та порядку виконання виконавчого листа не свідчать про поважність причин невиконання судового рішення та про відсутність підстав для накладення на боржника штрафу (за повторне невиконання рішення суду) в рамках виконавчого провадження № 69937247, оскільки такі заходи вживалися Виконавчим комітетом Миргородської міської ради під час попереднього виконавчого провадження ВП № 46765320 з примусового виконання виконавчого листа і такі заходи не підтверджують вчинення боржником дій щодо отримання у своє розпорядження (внаслідок будівництва, купівлі, обміну, тощо) квартири, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв.м., для подальшої її передачі стягувачу за виконавчим листом № 2/541/1227/2014 від 18 лютого 2015 року.
Щодо доводів про те, що під час попереднього провадження 30.03.2015 року державним виконавцем Ткаченко С.В. винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. на Виконавчий комітет Миргородської міської ради за невиконання рішення суду, встановлено новий строк виконання рішення суду до 05.04.2015 року та попереджено посадових осіб юридичної особи-боржника про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, передбачену статтею 382 Кримінального кодексу України, а 18.05.2015 року державним виконавцем Ткаченко С.В. на підставі ст. 11, 89 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. повторно, що на думку позивача свідчить про порушення принципу Non bis in idem, згідно якого особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, судова колегія суддів зазначає, що ці штрафи за невиконання рішення суду накладені в рамках виконавчого провадження ВП № 46765320, в якому відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ був повернутий стягувачу.
В свою чергу, 26.09.2022 р. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Д.Г. розглянуто заяву стягувача від 22.09.2022 р. про примусове виконання /а.с. 65-зворот/ та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69937247 з примусового виконання виконавчого листа № 2/541/1227/2014, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 18.02.2015 р. про зобов`язання Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартиру, за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі, якої складатиме не менше 40,95 кв. м. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів /а.с. 67/.
Оскільки рішення суду боржником не виконано, у відповідності до вимог статей 63, 75 Закону, постановою від 01.12.2022 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 № 541/3259/22 у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про скасування постанови від 01.12.2022 про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн. – відмовлено.
У зв`язку з цим, державним виконавцем на адресу боржника 22.12.2023 за вих. № 27300 та 01.04.2024 за вих. № 7470 направлено вимоги якою зобов`язано виконати рішення суду № 2/541/1227/2014, але на адресу відділу 09.01.2024 та від 11.04.2024 за вх. № 436 за вх. № 3829 надійшла відповідь від боржника на вимогу державного виконавця від 22.12.2023, з якої встановлено, що виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області не має можливості виконати рішення суду № 2/541/1227/2014 у зв`язку з відсутністю належної квартири, яку необхідно надати стягувачам.
Оскільки рішення суду боржником не виконано, у відповідності до вимог статей 63, 75 Закону, постановою від 12.04.2024 на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.
Таким чином, державним виконавцем, у зв`язку з невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили накладено на боржника штраф, а в подальшому, за повторне невиконання рішення суду накладено штраф у подвійному розмірі, як це прямо передбачено вимогами Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постанови про накладення штрафу від 12 квітня 2024 року у виконавчому провадженні № 69937247.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року по справі № 440/5002/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  29.08.2024.