ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
18 вересня 2024 року
м. Харків
справа № 638/12299/23
провадження № 22-ц/818/2713/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В, Мальованого Ю.М.
за участю секретаря - Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми і визначення в умовах запровадженого в Україні воєнного стану порядку і способів участі батька, який постійно проживає в Україні у вихованні дітей, які проживають з матір`ю за межами України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року, ухвалене суддею Рибальченко Л.М., -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просив: зобов`язати ОСОБА_2  не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання батькові дітей ОСОБА_1  мати прямий контакт, спілкуватися і брати участь у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєчасно надавати батькові дітей ОСОБА_1  інформацію про місце перебування дітей за межами України, стан їх здоров`я, умови проживання дітей, де і як вони навчаються і виховуються, про всі можливі захворювання дітей, які потребують стаціонарного лікування в медичних установах, про всі виїзди дітей до іноземних держав з повідомленням про причини виїздів, куди саме виїжджають діти, з ким і на який строк, повідомляти ОСОБА_1  номери мобільних телефонів дітей або мобільні телефони інших осіб, по яким буде здійснюватися прямий контакт батька з дітьми; визначити такий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безперешкодне відвідування дітей під час їх перебування за межами України за місцем їх проживання з матір`ю, безперешкодне періодичне, але не менше одного разу на тиждень, спілкування з дітьми по прямому контакту із застосуванням сучасних засобів телекомунікацій і мобільного телефонного зв`язку, щорічний спільний літній відпочинок батька з дітьми один раз на рік не менше 14 (чотирнадцяти) днів одночасно з двома дітьми або, в залежності від обставин, з кожною дитиною окремо не менше 10 днів.
В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те що, він з відповідачем перебували у шлюбі з 10 серпня 2013 року по 24 травня 2019 року. У сторін в період шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 20 квітня 2023 року, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю. Цим же рішенням зі змінами, внесеними постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, визначений порядок участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щовівторка з 18:00 до 20:00 год. 24 лютого 2022 року відповідач разом з дітьми у зв`язку з повномасштабним російським воєнним вторгненням в Україну і веденням бойових дій російськими агресорами безпосередньо у місті Харкові виїхала за межі України і до теперішнього часу знаходиться за кордоном. У вересні 2023 року позивач дізнався, що ОСОБА_2 з дітьми зареєстрована і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що у зв`язку із запровадженням в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану, який діє до теперішнього часу, а також внаслідок переїзду відповідача з дітьми до іноземної держави виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року у справі №638/1287/20, яким визначений порядок участі батька у вихованні дітей, на теперішній час є неможливим.
Також, позивач зазначає, що як і раніше відповідач продовжує перешкоджати позивачу спілкуватися з дітьми. У серпні 2018 року ОСОБА_2 почала до теперішнього часу продовжує вчиняти активні дії щодо перешкоджання позивачу не тільки брати участь у вихованні дітей, а навіть бачитися з дітьми, не дозволяє дітям у будь-який спосіб спілкуватися з батьком, переслідує мету назавжди відлучити позивача від дітей і робить все, щоб діти забули свого рідного батька. Протягом 2022 - 2023 років позивач неодноразово намагався отримати від відповідача інформацію про дітей і мирним шляхом вирішити питання спілкування і побачень з дітьми у позасудовий спосіб, але безуспішно, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з новими позовними вимогами.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми і визначення в умовах запровадженого в Україні воєнного стану порядку і способів участі батька, який постійно проживає в Україні у вихованні дітей, які проживають з матір`ю за межами України - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково посилається на норми права, які регламентують виконання судового рішення, що є порушенням закріпленого у статті 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вказує, що у справі № 638/12299/23 предмет позову (матеріально-правова вимога про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми і визначення в умовах запровадженого в Україні воєнного стану порядку і способів участі батька, який постійно проживає в Україні, у вихованні дітей, які постійно проживають з матір`ю за межами України) та підстави позову (факти, обставини і надані суду докази, якими позивач доводить перешкоджання відповідачем спілкуватися з дітьми і брати участь у їх вихованні) не пов`язані з виконанням рішення у справі № 638/1287/20 і не були предметом розгляду у справі № 638/12299/23. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про співпадіння предмету і підстав позову у справі № 638/1287/20, рішення у якій визначає порядок і умови участі батька у виховані дітей, які проживають в умовах мирного часу в Україні у місті Харкові, з предметом і підставами позову у справі № 638/12299/23, позовними вимогами у якій є визнання порядку участі батька в умовах воєнного стану, який постійно проживає в Україні, у вихованні дітей, які постійно проживають з матір`ю за межами України. Між тим, у зв`язку із запровадженням в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану, який діє до теперішнього часу, а також внаслідок переїзду відповідача з дітьми до іноземної держави виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року у справі № 638/1287/20, яким визначений порядок участі батька у вихованні дітей в умовах мирного часу і проживання дітей в Україні, є неможливим. Вважає, що судом першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог покладений неправомірний висновок про необхідність позивачу звернути рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року у справі № 638/1287/20 до виконання, що буде належним способом захисту його порушеного права у справі № 638/12299/23. Зазначає, що цей висновок суду першої інстанції не узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 5 квітня 2023 у справі № 210/529/19, якою роз`яснено як змінити встановлений судом спосіб спілкування батька з дитиною, яка виїхала з матір`ю за кордон через війну. Верховний Суд наголосив, що виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки в рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі самостійно його змінювати, так само як і суди під час розгляду скарги на дії та/або бездіяльність державного виконавця, не вправі здійснювати перегляд рішення суду, що виконується. За таких умов позивач звернувся до суду з новим позовом і новими позовними вимогами. Наголошує, що суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права, оскільки саме позивач наділений таким правом.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги, які заявлені позивачем фактично зводяться до його незгоди з постановою Полтавського апеляційного суду. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні їх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивачем не надано доказів невиконання ОСОБА_2 рішення суду, яким визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дітьми.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.05.2019 по справі № 638/13593/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей задоволено у повному обсязі. Визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку і способів участі у вихованні малолітніх дітей для батька, який проживає окремо, - задоволено частково. Визначено порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щосуботи з 18:00 год. до 20:00 год. та щовівторка з 10:00 год. до 12:00 год., з урахуванням бажання дітей. У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року змінено. Визначено порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щовівторка з 18:00 год. до 20:00 год. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року залишено без змін.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2023 року набрало законної сили 20 квітня 2023 року.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.
Відповідні висновки містяться у поставі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження №61-16244ск21).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами справи - батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , існує спір щодо участі батька у вихованні дітей.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року змінено. Визначено порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щовівторка з 18:00 год. до 20:00 год. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року залишено без змін.
ОСОБА_1 посилається на те, що з моменту пред`явлення позову і ухвалення постанови Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року змінились обставини, на які він посилався, вказує, що на даний час після проголошення воєнного стану в Україні у лютому 2022 року ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала за межі України, де на даний час і перебуває.
Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батька дитини позивача у справі у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі його як батька у вихованні дитини.
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження 61-13706св20).
Отже, після вирішення спору у справі № 638/12299/23 змінились обставини, які мають суттєве значення, тому ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся до суду з позовом фактично про встановлення іншого порядку та способу участі у вихованні дітей.
Позивач та відповідачка мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дітей відповідачка не має, хоч діти і проживають з нею.
Виходячи з інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; врахувавши інтереси малолітніх дітей, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, активне та стабільне бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїми синами, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність спілкування дитини з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, враховуючи зміст заявлених позовних вимог, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням, нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 , зустрічі і спілкування батька з дітьми мають відбуватись за встановленим судом графіком з урахуванням режиму дня дітей (навчання, позашкільних занять, гуртків секцій, відпочинку, тощо).
ОСОБА_1 пояснив, що зможе приїздити для особистих зустрічей з дітьми приблизно один раз на півроку, тому просив в ті періоди, коли він буде знаходитись у країні перебування дітей, мати можливість безперешкодних побачень з дітьми.
Між тим, з урахуванням ступеню контакту дітей з батьком та їх зайнятістю колегія суддів вважає за можливе визначити такий порядок участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, який відповідатиме інтересам дітей, забезпечуватиме справедливу рівновагу між інтересами дітей та батька, а також рівність прав батьків щодо дітей, зокрема: 
- Особисті побачення з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у країні перебування дітей кожного вівторка з 18.00 год. до 20.00 год. та кожної неділі з 10.00 год. до 17.00 год. за часом країни перебування дітей.
- Спілкування із застосуванням засобів телекомунікацій і мобільного зв`язку (телефонний номер ОСОБА_1 - НОМЕР_3 , електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_7 , телефонний номер ОСОБА_2 - НОМЕР_4 , електронна адреса -  ІНФОРМАЦІЯ_8 , телефонний номер дитини ОСОБА_3 - НОМЕР_5 ) - кожного вівторка, суботи з 19.00 год. до 20.00 год. за київським часом.
Суд апеляційної інстанції враховує те, що діти наразі перебувають за кордоном та спілкування батька з ними засобами мобільного, електронного зв`язку із застосуванням мобільних застосунків буде сприяти підтриманню зв`язку дітей з батьком.
Оскільки стосунки, які склалися між сторонами ускладнюють погодження ними форм та методів спілкування з дітьми, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного чи електронного зв`язку про зміну засобів зв`язку для спілкування з дітьми, що сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними.  
Діти повинні спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком.
Стосовно позовних вимог щодо щорічного спільного літнього відпочинку з дітьми, колегія суддів зазначає, що цим вимогам була надана оцінка рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року та на цей час відсутні докази того, що обставини, з яких суди виходили при вирішенні цих позовних вимог змінилися.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо надання інформації про місце перебування дітей за межами України, стан їх здоров`я, умови проживання дітей, де і як вони навчаються і виховуються, про всі можливі захворювання дітей, які потребують стаціонарного лікування в медичних установах, про всі виїзди дітей до іноземних держав з повідомленням про причини виїздів, куди саме виїжджають діти, з ким і на який строк, а також не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання батькові дітей мати прямий контакт, спілкуватися і брати участь у вихованні дітей, колегія суддів зазначає наступне.
Із пояснень ОСОБА_1 встановлено, що постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року позивач до виконання не звертав, з вказаним позовом звернувся у зв`язку із зміною обставин, а саме у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та виїзду ОСОБА_2 за межі України, тому він позбавлений можливості брати участь у вихованні дітей.
Отже, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання батькові брати участь у вихованні дітей та неповідомлення відомостей щодо стану здоров`я та місцезнаходження дітей, які він вважає необхідними.
За таких обставин, наведені вимоги не підлягають задоволенню.
Тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідатиме інтересам дітей, забезпечуватиме справедливу рівновагу між інтересами дітей та батька, а також рівність прав батьків щодо дитини.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись  ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Змінити спосіб та порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року.
Встановити такий порядок та способи участі ОСОБА_1 у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- Особисті побачення з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у країні перебування дітей кожного вівторка з 18.00 год. до 20.00 год. та кожної неділі з 10.00 год. до 17.00 год. за часом країни перебування дітей.
- Спілкування із застосуванням засобів телекомунікацій і мобільного зв`язку (телефонний номер ОСОБА_1 - НОМЕР_3 , електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_7 , телефонний номер ОСОБА_2 - НОМЕР_4 , електронна адреса -  ІНФОРМАЦІЯ_8 , телефонний номер дитини ОСОБА_3 - НОМЕР_5 ) - кожного вівторка, суботи з 19.00 год. до 20.00 год. за київським часом.
Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного чи електронного зв`язку про зміну засобів зв`язку для спілкування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст судового рішення виготовлено 27 вересня 2024 року.

Головуючий -                                                                Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                О.В. Маміна

                                                                       Ю.М. Мальований