ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року	Львів	Справа № 260/1398/22 пров. № А/857/8919/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року,  ухвалене головуючим суддею Луцовичем М.М. у м. Ужгороді, у справі № 260/1398/22 за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення X сесії VIII скликання Пилипецької сільської ради № 44 від 17.09.2021 року в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище "Погарь" на території Річківської сільської ради та передачі у власність; зобов`язати Пилипецьку сільську раду затвердити проект землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище "Погарь" на території Річківської сільської ради.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення рішення X сесії VIII скликання Пилипецької сільської ради № 44 від 17.09.2021 року в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Погарь» на території Річківської сільської ради та передачі у власність. Зобов`язано Пилипецьку сільську раду затвердити проект землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище "Погарь" на території Річківської сільської ради.
Судове рішення набрало законної сили 22 вересня 2022 року.
27 вересня 2022 року видано виконавчий лист № 260/1398/22/2022, строк пред`явлення якого до виконання - до 22 вересня 2025 року.
04.03.2024 Пилипецька сільська рада звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить до розгляду даної заяви зупинити виконання за виконавчим документом №260/1398/22/2022; визнати виконавчий лист № 260/1398/22/2022 про зобов`язання Пилипецької сільської ради затвердити проект землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Погарь» на території сільської ради, таким, що не підлягає виконанню.
Вказана заява обгрунтована тим, що виконавчий лист № 260/1398/22/2022 не підлягає виконанню, оскільки відповідно до підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень земельного кодексу України під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року в задоволенні заяви   Пилипецької сільської ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 260/1398/22 відмовлено.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали,  свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував відсутністю підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні статті 374 КАС України, оскільки виконавчий лист виданий судом без порушень, рішення суду набрало законної сили і не було скасоване.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Пилипецька сільська рада Міжгірського району Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» № 2145- IX від 24.03.2022  було вирішено внести зміни до  Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, доповнити пунктом 27, де у підпункті 5 зазначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Звертає увагу, що вказані зміни набрали чинності ще до ухвалення рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року, однак судом першої інстанції наведене не було враховано.
ОСОБА_1 письмовий відзив на апеляційну скаргу не подала. 
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч. 1 ст. 312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Розділ IV КАС України  регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга  статті 372 КАС України).
Згідно з частиною 1  статті 373 КАС України  виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
У постанові від 05 листопада 2020 року у справі №752/2391/17 Верховний Суд вказав, що наведені в  статті 374 КАС України  підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
27 вересня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 260/1398/22/2022, строк пред`явлення до виконання до 22 вересня 2025 року.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2023 року державним виконавцем Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шуберт С.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №260/1398/22/2022, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Пилипецької сільської ради затвердити проект землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 2122486400:01:005:0061 площею 0,25 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Погарь» на території Річківської сільської ради.
Підставою для звернення Пилипецької сільської ради до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є внесення змін до Земельного кодексу України, якими під час дії воєнного стану заборонено безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації.
Загальновідомою є обставина введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022  з 5:30 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Воєнний стан триває і станом на час апеляційного перегляду.
Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до  Земельного кодексу України.
Вказаним законом розділ X "Перехідні положення"  Земельного кодексу України  доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, у підпункті 5 пункту 27, де вказано, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації під час дії воєнного стану  забороняється.
Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності та надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель.
Водночас, колегія суддів наголошує, що згідно із статтями 2 та 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
На важливості належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України.
Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. 
У Рішенні від 26 червня 2013 № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України “Про виконавче провадження”) Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 № 11-рп/2012).
Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 1291 Конституції України та статтями 2, 14, 370 КАС України.
Верховний суд у постанові від 27 липня 2023 року у справі №392/856/22 виклав таку правову позицію: «Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено розділ Х Перехідних положень Земельного Кодексу України пунктом 27, підпункт 5 якого передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.
Тлумачення вказаної норми, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що така заборона не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили».
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави наведені заявником у заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не можуть слугувати причиною для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.
Натомість, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призведе до припинення обов`язку заявника щодо виконання рішення суду.
Інших підстав, які свідчить про те, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, заявник у поданій заяві не зазначає.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі № 260/1398/22 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар