УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5627/24 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т.М.,
суддів                  Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/5627/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 81 448 доларів США 09 центів, з яких: 50 000 дол США – основний борг, 25 000 дол США – штраф, 6 448,09 дол США – 10 процентів річних.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.02.2022 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути їх у строк до 31.12.2022. Вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість у розмірі 81 448,09 доларів США, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 50 000 доларів США, штрафу в розмірі 25 000 доларів США, 10% річних в розмірі 6 448,09 доларів США. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики №01-02/22 від 01.02.2022 у розмірі 50 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 12.06.2024 становить 2 022 205,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 15 140,00 грн судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення судових витрат представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення про компенсацію судового збору за рахунок держави.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції ухвалив рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем, однак зазначає, що відповідач позов не визнала. Вказує, що відповідач була позбавлена права взяти участь в розгляді справи по суті та надати суду докази для звільнення від сплати судового збору. Зазначає, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача судовий збір. Враховуючи викладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2024 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь держави 15 140,00 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення про компенсацію судового збору за рахунок держави.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється на предмет законності.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 55 Конституції України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 ЗУ «Про судовий збір»).
Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, згідно з п. 10 ч. 1 даної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.07.2022 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, а тому згідно п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.
З копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.04.1993 ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, категорія 2, яка також у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України звільняється від сплати судового збору.
Оскільки і позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору, судові витрати у даній справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема порушення норм процесуального права.
З огляду на вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2024 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь держави 15 140,00 грн судового збору скасувати.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді