Справа № 308/3496/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст.126 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Бирковича О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять грн. 60 коп.) грн.
       Відповідно до постанови, - 06.02.2024 року о 22.20 годині на автодорозі М-06 Київ-Чоп 806 км водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Чинадієво, вул. Санаторна 9 керував транспортним засобом Volkswagen, AO9328ВС, при цьому не маючи право керувати таким транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказано про порушення вимог п. 2.1а ПДР України.       
       Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Биркович О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
       15.07.2024 року надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до справи постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 року.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бирковича О.В., неявка яких із врахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. 

При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався за клопотанням адвоката від 08.07.2024 року у зв`язку з його зайнятістю в інших судових процесах. 

Більше того, з особою яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 узгоджувалася дата наступного судового засідання і отримана розписка 08.07.2024.

У клопотанні від 08.07.2024 адвокат Биркович О.В., як на підставу для відкладення розгляду справи, вказав, що приймає участь у іншому судовому засіданні в Київському апеляційному суді, що унеможливлює його участь у даному судовому засіданні, однак ця обставина не вказує чого адвокат надає перевагу участі в інших справах перед даною.

В клопотанні від 01.08.2024 також зазначено, що  ОСОБА_3 перебуває на лікуванні, однак ці обставини також не підтверджені жодними доказами. 

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що чергове клопотання захисника-адвоката Бирковича О.В. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1  та його захисника - адвоката Бирковича О.В. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.
Незважаючи на заперечення  ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №565603 від 06.02.2024, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, - 06.02.2024 року о 22.20 годині на автодорозі М-06 Київ-Чоп 806 км водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Чинадієво, вул. Санаторна 9 керував транспортним засобом Volkswagen AO9328ВС, при цьому не маючи право керувати таким транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказано про порушення вимог п. 2.1а ПДР України.        
Підписом у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, однак від дачі пояснень відмовився.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: - вище вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №565603 від 06.02.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; відеозапису з бодікамери поліцейського, який долучений до матеріалів справи; постановою про накладення адміністративного стягнення серії № 1390496 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень; довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП Д. Пастики про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП 12.02.2023 ОСОБА_1 згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 6537008.
Щодо поданої копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 року, то слід відмітити, що наведені у ній відомості стосуються іншого протоколу, який складений - 24.05.2024 року і такий не має відношення до даної справи. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, дії останнього працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковані вірно.
Разом з тим, матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Згідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Отже, оскільки не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк та без конфіскації транспортного засобу.
Інші доводи апелянта не спростовують доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
       Керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бирковича О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага