ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 683/873/24
Провадження № 22-ц/4820/1449/24

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року, суддя Сагайдак І.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», (далі - Товариство), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що 30 січня 2023 року сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1148-1635, за умовами якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 18000 грн. на 300 календарних днів за стандартною процентною ставкою 3% за кожний день користування кредитом, пільгова процентна ставка 2% за кожний день першого базового періоду строком 18 днів, знижена процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом, окрім першого базового періоду. 
ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак своїх зобов`язань щодо погашення кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 26 лютого 2024 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 158940 грн., з яких 18000 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 140940 грн. простроченої заборгованості за процентами.
Товариством прийнято рішення про списання нарахованих ОСОБА_1 процентів на суму 83520 грн., тому просило суд стягнути з останнього на свою користь 75420 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 18000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 57420 грн. - прострочена заборгованість за процентами, а також 2422,40 грн. судового збору.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1148-1635 від 30 січня 2023 року в розмірі 75420 грн., з яких: 18000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 57420 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позов суд вказав, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Згідно з умовами договору кредиту кошти надавалися ОСОБА_1 у безготівковій формі на банківську картку, номер якої був вказаний ним при укладенні договору та міститься в розділі щодо реквізитів сторін. Ідентифікація позичальника проведена через банк-емітента, яким видано картку, однак відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі. Представлений позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Посилання позичальника на те, що строк кредитування по договору становив 18 днів, а не 300 календарних днів суперечить умовам договору кредиту, згідно з якими кредит надано на строк 300 днів, а 18 днів за умовами договору є першим періодом, коли застосовується пільгова процентна ставка 2% за кожний день користування кредитом. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування скарги апелянтом зазначено, що судом неповно встановлено обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права. 
Зокрема, не враховано, що позивачем не надано первинного бухгалтерського документу на підтвердження перерахування йому суми кредиту, що є процесуальним обов`язком позивача. 
Розмір відсотків є значно завищеним відносно тіла кредиту, що не відповідає принципам розумності та справедливості. 
У кредитному договорі не чітко визначено строк кредитування, зокрема, зазначено про строк кредитування 18 днів, однак позивачем нараховувалися відсотки і по закінченню даного строку.
Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 30 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1148-1635, за умовами якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 18000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти Товариству відповідно до графіку платежів (п.п. 2.2, 3.1, 4.1 кредитного договору).
Пунктом 4.8 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 300 календарних днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту 25 листопада 2023 року.
Згідно з п.п. 4.3, 4.4, 4.6, п.10.1 кредитного договору плата за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою 3% за кожний день користування кредитом, за перший базовий період (18 днів) пільгова процентна ставка 2% за кожний день користування кредитом; окрім першого базового періоду знижена процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом, яка виступає як надана кредитодавцем знижка за користування кредитом і є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Невід`ємною частиною кредитного договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (п. 11.12 кредитного договору).
ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а Товариство 30 січня 2023 року перерахувало суму кредиту в розмірі 18000 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи LiqPay.
ОСОБА_1 кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на день закінчення строку кредитування, 25 листопада 2023 року розмір заборгованості склав 158940 грн., з яких 18000 грн. - неповернутий кредит, 140940 грн. - проценти за користування кредитними коштами. 
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень ч. 3 ст. 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію», (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII), слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII).
В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин, зокрема, щодо відсутності первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування суми кредиту позичальнику колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи містять довідку АТ КБ «Привабанк» (а.с.61,64) про перерахування 30.01.2023 року суми кредиту на номер банківської карти № НОМЕР_1 , особисто зазначеної відповідачем у кредитному договорі, підписаному одноразовим ідентифікатором, платіж на яку здійснювався через систему LiqPay. 
В той же час, відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, зокрема, про те, що він не укладав з позивачем кредитний договір, а банківська картка, на яку було перераховано кредитні кошти, йому не належить (постанова Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20).
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо неспівмірності нарахування відсотків з тілом кредиту, а також іншого строку кредитування, зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, тому до уваги апеляційним судом не приймаються. 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко 

                                                                               Т.В. Спірідонова