ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року	Львів	Справа № 140/42/24 пров. № А/857/8761/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року, ухвалене суддею Валюхом В.М. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/42/24 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Автомотів Груп» до Волинської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару, 

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000288/1 від 04 липня 2023 року.
12 березня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000288/1 від 04 липня 2023 року.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» судовий збір в сумі 2684 гривень 00 копійок.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки, у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару, який імпортував позивач, ґрунтуються, виключно, на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що у поданих  позивачем до митного оформлення документах є розбіжності та відсутні необхідні відомості для підтвердження митної вартості товару.
Виявлені розбіжності позивач не спростував, тому відповідач вважає, що правомірно скористався наданим йому правом на коригування митної вартості товару.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що декларант ПП «Сіа-Брок» в інтересах позивача подав митну декларацію № 23UA205050045819U2 від 03.07.2023 на товари: «масло моторне для автомобільних двигунів внутрішнього згорання з вмістом більш 70 масових відсотків нафти та нафтопродуктів (вуглеводів), отриманих з бітумозних мінералів в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдена; олива моторна Semi Synthetic SAE 10W40 (60 Liter), арт. GM-90513468 20 шт., торгівельна марка, Виробник:Oil Corporation, EU», ціна товару - 2844,00 євро.
Разом із митною декларацією декларант подав такі документи: інвойс № 23701557 від 27.06.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 15-03/2018 від 15.03.2018; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № А686866 від 28.06.2023; автотранспортну накладну (CMR) А № 530775 від 28.06.2023; заявку від 27.06.2023 на перевезення вантажу автомобільним транспортом; рахунок-фактуру № 481 від 03.07.2023 про вартість транспортних послуг;  лист OTV International GmbH & Co. KG про виробників товарів та торгівельні марки від 02.02.2021; договір доручення на декларування та митне оформлення товарів № 557 від 25.04.2018.
При опрацюванні поданих для митного оформлення документів, відповідач виявив розбіжності та запропонував позивачу подати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: 
1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів;
2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів;
3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів;
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.
На вимогу митного органу позивач додатково надав: довідку про транспортні витрати від 03.07.2023 № 80, копію митної декларації країни відправлення від 28.06.2023 № MRN23DE500809951481E9, видаткові накладні, прайс-лист від продавця товарів від 22.06.2023, додаткову угоду № 4 до контракту, лист від отримувача товарів від 04.07.2023 № 475.
За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 04.07.2023 № UA205050/2023/000288/1.
Підставою для прийняття цього рішення є те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, зокрема позивач не надав:
- страхових документів, хоча витрати на страхування є невід`ємною складовою митної вартості згідно умов поставки FCA;
- банківських платіжних документів, хоча договором передбачена передоплата за товар;
- доказів вартості транспортних витрат до м. Радивилів.
Відповідач визначив митну вартість за резервним методом на основі митної декларації № UA100330/2023/138397 від 20.04.2023, на рівні 4,1052 євро за кг.
Товар випущений у вільний обіг на підставі митної декларації № 23UA205050046366U5 від 05.07.2023.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23UA205050045819U2 від 03.07.2023, декларант має подати  такі документи:
1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів;
2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів;
3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів;
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.
При цьому, як встановив апеляційний суд, із рішення від 04.07.2023 № UA205050/2023/000288/1 про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів зумовлено тим, що позивач не надав:
- страхових документів, хоча витрати на страхування є невід`ємною складовою митної вартості згідно умов поставки FCA;
- банківських платіжних документів, хоча договором передбачена передоплата за товар;
- доказів вартості транспортних витрат до м. Радивилів.
З цього приводу позивач пояснив, що:
-          страхування товару не здійснював;
-          сторонами погоджено оплату товару після його отримання;
-          транспортні витрати в Україні не впливають на митну вартість товару.
Надаючи оцінку доводам сторін, щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості, апеляційний суд зазначає наступне.
За правилами Інкотермс-2010 поставка на умовах FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавцем буде передано товар, що пройшов митне очищення для експорту, вказаному покупцем перевізнику в зазначеному місці. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. 
Поставка товару здійснювалася на умовах FCA-Weener, Germany, як це визначено інвойсом від 27.06.2023 № 27062023. За обставин цієї справи, декларант поніс витрати з перевезення товару від місця передачі товару перевізнику з м. Венер (Німеччина) до кордону України, що відповідає умовам поставки FCA (що і було зазначено у графі 20 митної декларації від 03.07.2023 № 23UA205050045819U2).
Крім того, правила Інкотермс-2010 при поставці на умовах FCA або Франко-перевізник (...назва місця) не передбачають обов`язку продавця або покупця укладати договір страхування вантажу, з огляду на що є безпідставними твердження відповідача про відсутність документів, що підтверджують основне страхування.
Також апеляційний суд зауважує, що законодавство України не визначає документів якими мають підтверджуватися розмір витрат на перевезення, тому такі витрати, на думку апеляційного суду, можуть підтверджуватися будь-якими доказами, які мають інформацію про основні умови перевезення ціну, маршрут. 
Транспортні витрати, які поніс позивач підтверджуються довідкою про транспортні витрати від 03.07.2023 № 80.
Відповідно до цієї довідки товар перевозився територією Німеччини за маршрутом Венер - м/п Ягодин. Вартість транспортних витрат 53985,47 грн.
Розбіжності у транспортних документах щодо місяця доставки товару на території України Луцьк чи Радивилів не впливають на митну вартість товару. 
Щодо оплати за товар, то апеляційний суд зазначає, що пунктом 6.1 Контракту від 15.03.2018 № 15-03/2018 та умовами інвойсу від 27.06.2023 № 23701557 передбачена передоплата за товар у вигляді 30% передоплати після виставлення попереднього інвойсу, решта 70% в термін не більше 5 банківських днів з дати інвойсу, або в вигляді 100% передоплати протягом 5 банківських днів з дати остаточного інвойсу, отриманого факсом чи електронною поштою, за кожну партію товару окремо шляхом банківського переказу на рахунок продавця (якщо інші умови не передбачено конкретним замовленням, підтвердженні продавцем) за реквізитами.
Тому відповідач вважає, що позивач для митного оформлення товару мав подати документи про оплату вартості товару.
Однак апеляційний суд встановив, що на вимогу відповідача, позивач надавав додаткову угоду від 28.05.2020 № 4 до контракту від 15.03.2018 №15-03/2018, в якій пункт 6.1. викладений в такій редакції: оплата проводиться в євро протягом 21 дня з моменту виставлення інвойсу на кожну відвантажену партію товару окремо, шляхом банківського переказу, про що також зазначено в інвойсі № 23701557 від 27.06.2023.
Відтак, доводи митного органу про необхідність подання документів про оплату за поставлений товар є безпідставними, оскільки на момент митного оформлення товару строк оплати за товар не настав.
Отже, сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку задекларував позивач є необґрунтованими, тому відповідач не мав права здійснювати коригування митної вартості товару.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Відповідач у рішеннях про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару, на підставі митної декларації № UA100330/2023/138397 від 20.04.2023, на рівні 4,1052 євро за кг
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA205050/2023/000288/1 від 04 липня 2023 року є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Цей висновок є підставою для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року в справі № 140/42/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель