ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/48253/23                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                 Парненко В.С.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
19 вересня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Аліменка В.О., Бужак Н.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказ, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-1), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 2 від 07.11.2023 "Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації у зв`язку з неявкою для проходження відповідного етапу атестації у встановлені комісією дату, час та місце без поважних причин";
- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора № 1292ц від 20.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 22.11.2023;
- поновити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в органах прокуратури України на посаді заступника начальника управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури України - з 22.11.2023;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; код ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення (22.11.2023) і до дати постановления судового рішення. 
В обґрунтування вимог позову вказано, що позивач працював в органах прокуратури на різних прокурорсько-слідчих посадах з серпня 1991 року. Позивач вказує, що з об?єктивних причин 27.10.2023 не міг бути присутнім при складанні іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп?ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. З 25.10.2023 по 17.11.2023 у зв`язку з хворобами та погіршенням стану здоров?я, на виконання рекомендацій лікарів, у вказаний період позивач проходив медичне обстеження та лікування. У зв?язку з викладеним, з об?єктивних причин в період з 25.10.2023 по 17.11.2023, особливо під час стаціонарного лікування з 26.10.2023 по 03.11.2023 в КНП Броварської міської ради Броварського району Київської області "Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги", позивач не мав як фізичної можливості (відсутність портативної техніки для виходу в мережу "Інтернет", відсутність доступу до мережі "Інтернет" в лікувальному закладі), так і за внутрішнім емоційним станом (зосередження на проходженні лікувального курсу), слідкувати за сайтом Офісу Генерального прокурора та електронною поштою з метою моніторингу призначення іспитів Кадровою комісією. Позивач звертає увагу, що саме враховуючи попередню періодичність призначення іспитів, до графіку проходження яких включено протягом 2023, а саме на 21.08.2023 та на 12.10.2023 (півтора місяці між іспитами) позивач сподівався, що наступний іспит буде призначений не раніше ніж через аналогічний проміжок часу, а не раніше, враховуючи попередню періодичність, а тому не міг припустити, що іспит буде призначено лише через 15 днів (призначено на 27.10.2023). Отже, з об?єктивних причин позивачу не було відомо про те, що він мав з?явитися для проходження атестації 27.10.2023. Вже 26.10.2023 Офісу Генерального прокурора (відповідно і Кадровій комісії, яка створена на підставі наказу Офісу Генерального прокурора) було достеменно відомо, що позивач з 26.10.2023 по 03.11.2023 перебуватиме на лікарняному та не зможе з поважних причин прибути 27.10.2023 на іспит. Враховуючи, що наразі лікарняні листки формуюють в електронному вигляді та автоматично надсилають на електронну адресу страхувальника в даному випадку Офісу Генерального прокурора) відсутня розумна та об?єктивна необхідність інформувати Офіс Генерального прокурора та Кадрову комісію про поважність причин неприбуття на складання іспиту, оскільки відповідачі і так обізнані про такі причини в силу чинних нормативно-правових актів, які регламентують порядок ведення Електронного реєстру листків непрацездатності. Жодного листа на свою електронну адресу від Кадрової комісії Офісу Генеральної прокуратури про складання іспиту призначеного на 27.10.2023 позивач не отримував, а на зазначений в заяві від 04.10.2021 номер мобільного телефону НОМЕР_2 таке запрошення не надходило, ніхто з членів Комісії та Офісу Генерального прокурора не інформував про місце, дату та час складання іспиту. Отже, достовірно знаючи, що в заяві від 04.10.2021 про намір пройти атестацію відсутня електронна пошта позивача, а лише номер мобільного телефону, Кадрова комісія не поінформувала позивача належним чином про дату, час та місце складання іспиту, адже у оприлюдненому графіку на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ця інформація не зазначена. Як Кадровою комісією, так і Офісом Генерального прокурора не враховано вищенаведені обставини, що призвело до прийняття протиправного рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 07.11.2023 №2 "Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації у зв?язку з неявкою для проходження відповідного етапу атестації у встановлені комісією дату, час та місце без поважних причин". Враховуючи вищевказані фактичні обставини, які унеможливили з об?єктивних причин прибуття позивача на іспит у визначену дату - 27.10.2023, що підтверджується відповідним листком непрацездатності №9442366-2017756167-1, ухвалене Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора рішення від 07.11.2023 №2 про неуспішність проходження позивачем атестації, як наслідок і наказ про звільнення не відповідає вимогам законодавства та є протиправним.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 20.02.1987 ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 01.08.1991 по 22.11.2023.
19.09.2019 року Верховною Радою України прийнято     Закон України №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури"     (далі - Закон № 113-ІХ), яким передбачено створення у системі органів прокуратури Офісу Генерального прокурора, офісів обласних прокуратур.
На виконання викладених вимог Закону, наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).
Відповідно до наказу в.о. генерального прокурора від 17.10.2023 №1180ц заступнику начальника управління організації участі прокурорів в кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в Департаменті кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора.
Позивач 04.10.2021 на підставі пункту 10 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", звернувся до Генерального прокурора із заявою про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора     та для цього просив допуск     до проходження атестації.
Рішеннями Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України затверджувались графіки складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, зокрема, щодо складання іспиту ОСОБА_1 на 15.12.2021, 31.01.2022, 16.08.2022.
Позивач не з`являвся для складання іспиту у визначені дати.
Рішенням №1 від 30.11.2022 Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, зокрема, щодо складання іспиту ОСОБА_1 на 21.12.2022.
Позивач не з`явився для складання іспиту у визначену дату.
Рішенням №1 від 11.01.2023 Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора визнано поважними причини неявки ОСОБА_1 та перенесено дату складання іспиту.
В подальшому іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора призначено для ОСОБА_1 на 21.08.2023.
Позивач не з`явився для складання іспиту у визначену дату.
Рішенням №1 від 22.09.2023 Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора визнано поважними причини неявки ОСОБА_1 та перенесено дату складання іспиту.
В подальшому іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора призначено для ОСОБА_1 на 12.10.2023.
Позивач не з`явився для складання іспиту у визначену дату.
Рішенням №1 від 18.10.2023 Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора визнано поважними причини неявки ОСОБА_1 та перенесено дату складання іспиту.
В подальшому іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора призначено для ОСОБА_1 на 27.10.2023.
Вказана дата складання іспиту затверджена на засіданні кадрової комісії Офісу Генерального прокурора 18.10.2023. Рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 18.10.2023 (протокол №62) ОСОБА_1 включено до графіку проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора на 27.10.2023.
27.10.2023 ОСОБА_1 у визначені Комісією у графіку місце і час для складання відповідного іспиту не з`явився, про причини неявки Комісію в установленому порядку не повідомив та належне документальне підтвердження поважності причин неявки не надав.
07.11.2023 Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора прийнято рішення №2 про неуспішне проходження заступником начальника управління організації участі прокурорів в кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури ОСОБА_1 атестації, через неявку без поважних причин.
20.11.2023 в.о. генерального прокурора Олексієм Хоменко прийнято наказ №1292ц "Про звільнення", відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління організації участі прокурорів в кримінальному провадженні в суді Головного управління представництва та організації участі у кримінальному провадженні в суді Генеральної прокуратури та органів прокуратури з 22.11.2023 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації №2 від 07.11.2023.
Позивач не погодившись з вказаними рішеннями відповідачів звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України     виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає     Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року.
Згідно з частиною першою     статті 4 вказаного Закону     організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються     Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої     статті 7 Закону України "Про прокуратуру"     (у редакції, діючій до внесення змін     Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури"     (далі - Закон №113-IX), який набрав чинності 25 вересня 2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до     Закону України "Про прокуратуру".
Відповідно до підпункту 2 пункту 21     Закону №113-IX     у     Законі України "Про прокуратуру"     (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: " 1) Офіс Генерального прокурора"; у пункті 2 слово "регіональні" замінити словом "обласні"; у пункті 3 слово "місцеві" замінити словом "окружні"; пункт 4 виключити.
Згідно з частиною першою     статті 7 Закону України "Про прокуратуру"     (у редакції     Закону України від 19 вересня 2019 року №113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим     Законом     займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX).
Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом №113-IX та вищенаведеними нормами цього     Закону     визначено основну її мету та специфіку, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури.
Згідно з частиною другою     статті 9 Закону України "Про прокуратуру"     (у редакції Закону України №113-IX) усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.
Наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).
Виданий на виконання пункту 9 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX наказ Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року оприлюднений державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 04 жовтня 2019 року та позивач з його змістом ознайомлений.
Відповідно до пунктів 1, 9 та 10 розділу I Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону     України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури"     (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.
Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.
Судом встановлено, що позивачем подано заяву 04.10.2021 про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію на адресу Генерального прокурора.
Зі змісту вказаної заяви слідує, що позивач погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора; позивач усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX, позивача буде звільнено з посади прокурора.
Водночас, суд вважає за належне відмітити те, що прокурор зобов`язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію.
Матеріалами справи встановлено, що позивач неодноразово не з`являвся для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора: 15.12.2021, 31.01.2022, 16.08.2022, 21.12.2022, 21.08.2022, 12.10.2023.
Останній раз іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора призначено для ОСОБА_1 на 27.10.2023.
Вказана дата складання іспиту затверджена на засіданні кадрової комісії Офісу Генерального прокурора 18.10.2023. Рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 18.10.2023 (протокол №62) ОСОБА_1 включено до графіку проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора на 27.10.2023.
Відповідачем зазначено та не заперечується позивачем, що інформацію з переліком прокурорів Генеральної прокуратури України та відомостями про дату та час складання іспиту було оприлюднено 20.10.2023 на офіційному веб сайті Офісу генерального прокурора.
Згідно з п.11 розділу І Порядку №221 інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.
На підставі п. 1 розділу ІІ Порядку №221 Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).
Враховуючи оприлюднення інформації про дату складання іспиту 20.10.2023 на офіційному веб сайті Офісу генерального прокурора, ОСОБА_1 вважається повідомленим про дату складання іспиту, призначеному на 27.10.2023, з 20.10.2023.
Колегією суддів здійснено особисту перевірку опублікування графіку проведення іспиту на 27.10.2023 та встановлено публікування відповідного графіку з датою та місцем проведення та включенням позивача до списку осіб на офіційному вебпорталі Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://www.gp.gov.ua/ua/posts/grafik-skladannya-ispitu-na-znannya-zakonodavstva-dlya-prokuroriv-ta-slidcix-generalnoyi-prokuraturi-ukrayini.
Таким чином, твердження позивача про необізнаність стосовно дати та місця проведення іспиту не підтверджуються фактичними обставинами справи.
Твердження позивача про ненадіслання на його електронну пошту або номер телефону повідомлення із запрошенням не впливає на належність повідомлення позивача про призначення іспиту на 27.10.2023, оскільки Порядком №221 передбачено, що прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).
Позивач стверджує, що через перебування на лікуванні не міг бути присутнім 27.10.2023 у визначеному місці для проходження іспиту.
Щодо твердження позивача про перебування його на лікарняному станом на день проведення іспиту 27.10.2023, суд зазначає, що до позовної заяви позивачем було додано листок непрацездатності №9442366-2017756167-1, відкритий 26.10.2023, закритий 03.11.2023, найменування медичного закладу - Комунальне некомерційне підприємство "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" Територіальних громад Броварського району Київської області.
Відповідно до пункту 11 розділу Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.
У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.
У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.
Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.
Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.
Тобто, у разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, а також за відсутності документального підтвердження поважної причини неявки, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.
Верховний Суд в постанові від 09.06.2022 у справі №160/1343/21 зазначив, що за правилами указаної правової норми перенесення дати складання відповідного іспиту/проходження співбесіди можливе лише у виключених випадках та за наявності доказів у підтвердження наявності поважних причин.
Аналізуючи наведені норми Порядку №221 щодо можливості перенесення дати складання іспиту, суд зазначає, що відповідне перенесення можливе лише за дотриманням умови - за наявності заяви, підписаної прокурором.
Суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 звертався до Кадрової комісії із заявами про перенесення дати складання іспиту, призначеного на 27.10.2023.
При цьому суд звертає увагу, що перенесення дати складання іспиту є виключним випадком, що підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.06.2022 у справі №160/1343/21.
Натомість під час розгляду адміністративної справи встановлено зловживання позивачем правом перенесення дати складання іспиту та затягування процесу проведення атестації, оскільки у призначені поспіль дати складання іспиту: 15.12.2021, 31.01.2022, 16.08.2022, 21.12.2022, 21.08.2022, 12.10.2023 та 27.10.2023, позивач не з`являвся.
Враховуючи, що повідомлення про дату проведення іспиту опубліковано 20.10.2023, а листок непрацездатності відкрито 26.10.2023, на позивача було покладено обов`язок невідкладного повідомлення Кадрової комісії про неможливість прибуття на іспит через стаціонарне лікування.
Колегія суддів звертає увагу, що до позовної заяви долучено медичний висновок з програми "Е-health", який надійшов на телефон позивача 26.10.2023 о 10 год. 42 хв.
Тобто, позивач мав достатньо часу для повідомлення комісії щодо неможливості прибуття для складання іспиту.
Позивачем не було виконано вимог пункту 11 розділу Порядку №221 щодо подання заяви про перенесення дати складання іспиту, відтак, Комісія дійшла обґрунтованого висновку про неповажність неявки ОСОБА_1 для складання іспиту 27.10.2023.
Позивач, перебуваючи у стані повної правової визначеності щодо наслідків неподання такої заяви, не виконав вимог зазначеного пункту Порядку №221, заяву про перенесення дати іспиту не подала, про причини своєї неявки не повідомив, що зафіксовано у протоколі кадрової комісії. Зазначені обставини не можуть трактуватися на користь прокурора, який своєю бездіяльністю фактично допустив порушення законодавчо встановленого порядку повідомлення кадрової комісії про настання обставин, які унеможливили прийняття ним участі у процедурі атестації, а відтак і порушення умов і процедури самої атестації.
На переконання суду, пункт 11 Порядку №221 чітко та однозначно регламентує поведінку прокурорів, які виявили бажання пройти процедуру атестації, у випадку настання виключних обставин, які об`єктивно унеможливлюють прибуття на іспит, у цій справі - у зв`язку з перебуванням прокурора на лікарняному.
Неявка позивача для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце зумовлена об`єктивними обставинами, проте прокурор, погодившись на застосування до нього умов та процедури атестації, має вчиняти відповідні дії, передбачені такою процедурою. В іншому випадку для нього неминуче настають наслідки, передбачені цими умовами та процедурою, в даному випадку - прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, на підставі якого виданий спірний наказ.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 640/10572/20.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16.
Отже, положення КЗпП України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, оскільки такі правовідносини врегульовані спеціальним законодавством. Саме таку позицію висловлено Верховним Судом у постанові у справі № 804/211/16 від 08.10.2019.
Так, суд звертає увагу на п.п. 6, 19 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX (далі - Закон № 113-IX), якими передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".
Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
З огляду на викладені норми, Законом № 113-IX, який є містить спеціальні норми для врегулювання спірних правовідносин, не встановлено заборони щодо звільнення позивача під час перебування на лікарняному.
Отже, колегією суддів не встановлено законодавчо обґрунтованих підстав для скасування наказу № 1292ц від 20.11.2023 з цієї підстави.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, який визначний судом правомірним, то в цій частині теж слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Статтею 19 Конституції України     передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України. Згідно до     ст. 6 Конституції України     органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією     Конституцією     межах та відповідно до законів України.
У рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський Суд з прав людини наголосив, що "... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)."
Відповідно до     статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених     статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.  

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк          

Судді:                                                                                          В.О. Аліменко

          Н.П. Бужак