КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3521/2024            
Справа № 753/7252/24                                                      
                                         
Головуючий в суді І інстанції Щасна Т.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
05 серпня 2024 року                                                                                                  
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю ОСОБА_1 , захисника Трембача Сергія Миколайовича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 16.3, 2.3б ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 605,20 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, керуючи автомобілем «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Дніпровській Набережній, 13-в в м. Києві, в порушення п. 16.13, 2.3 б) ПДР України, виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю автомобілем «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав 19 червня 2024 року апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, допитати в судовому засіданні експерта, закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на невідповідність висновків суд обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.
Вказував, що зі схеми ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на території паркувального майданчику ТОВ «Епіцентр К» на вул. Дніпровська Набережна, 13-в в м. Києві, транспортні засоби рухалися в зустрічному напрямку один проти одного, автомобіль Рено Логан д.н.з. НОМЕР_1 здійснював поворот ліворуч, а водій автомобіля Рено Мастер д.н.з. НОМЕР_2 рухався прямо, відповідно до дорожньої розмітки. Зазначену схему ДТП суд визнав належним та допустимим доказом, оскільки вона підписана обома учасниками ДТП та поліцейським. Також на схемі місця ДТП зафіксовані сліди гальмування автомобіля Рено Мастер довжиною 12 м., які виміряні до задніх коліс автомобіля. 30 квітня 2024 року ТОВ «Епіцентр К» на адвокатський запит надало схему організації дорожнього руху на паркувальному майданчику, яка судом долучена до матеріалів справи, відповідно до якої при в`їзді з Дніпровської Набережної на паркувальний майданчик встановлено знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» 10 км/год., а при виїзді з паркувального майданчику на Дніпровську Набережну встановлено знак 3.32 «Кінець зони обмеження максимальної швидкості» 10 км/год. 
Всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, згідно якої, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються, крім іншого, також розташування дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху, на схемі місця ДТП розташування зазначених дорожніх знаків не відображено.
Згідно висновку експерта № 021-24 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, складеного 30 квітня 2024 року судовим експертом ОСОБА_3 , вказано, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Рено Логан д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 2.3б ПДР не вбачається з підстав, викладених в дослідницькій частині. Дарницьким районним судом м. Києва висновок експерта долучено до матеріалів справи, однак взято до уваги не було.
Вказував, що відповідно до схеми ДТП зіткнення транспортних засобів сталося на території паркувального майданчику ТОВ «Епіцентр К», таким чином, дія знаку 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» 10 км/год. поширюється на всю зону паркувального майданчику, а не на її частину, як помилково зазначив суд. Висновки суду також суперечать положенням п. 12.4 та 12.5 ПДР, відповідно до яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год., у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. Однак зрозуміло, що дозволена швидкість на території паркувального майданчику не може бути однакова із швидкістю на дорозі (автомагістралі).
Таким чином, висновок суду, що на всій території паркувального майданчику ТОВ «Епіцентр К» по вул. Дніпровська Набережна, 13-в в м. Києві обмеження швидкості руху, визначені знаком 3.31, який встановлено при в`їзді, не діють і не можуть діяти, є помилковим, що вказує на поверхневий та формальний розгляд справи.
            
Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 отримав у суді 11 червня 2024 року.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив його задовольнити.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
З пояснень ОСОБА_1 та його захисника встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки постанова суду не проголошувалась та було вказано судом на можливість отримати копію постанови 11 червня 2024 року, що підтверджено потерпілим ОСОБА_2 .
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Трембача С.М., які в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
 
Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.
 
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
 
Відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до п. 16.13 ПДР перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 855052 від 21 березня 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, із зазначенням щодо освітлення місця ДТП - денне, стану покриття проїзної частини - сухе, наявність дорожнього та пішохідного огородження вздовж проїжджої частини - немає, наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорозі - немає, наявність горизонтальної розмітки  проїжджої частини - є, наявність горизонтальної розмітки на пішохідному переході - немає, наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП - немає; схему підписано обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень;
 
письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , який пояснив, що керував автомобілем д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по парковці магазину «Епіцентр» по вул. Дніпровська набережна, 13-в, згідно розмітки по дорозі. Водій автомобіля з д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись в безпеці повороту, виїхав перед ним. Побачивши це, ОСОБА_2 почав гальмувати та уводити автомобіль праворуч. В результаті цього сталася ДТП. Водій автомобіля АА 4541 РН виконував поворот ліворуч через зустрічну смугу;
 
частково письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , який пояснив, що, керуючи автомобілем Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 за адресою Дніпровська Набережна, 13-в, їхав по парковці і почав повертати ліворуч на стоянку, отримав удар в праву передню частину автомобіля. Коли починав повертати, автомобіль був далеко, приблизно за 50 - 60 м. від нього.
 
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 надав висновок судового експерта № 021-24 за результатами проведення автотехнічного дослідження від 30 квітня 2024 року, згідно висновків якого, мінімальна величина швидкості руху автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 безпосередньо перед зіткненням становила величину, яка відповідає 50-52 км/год.; в даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 19б та 12.3 ПДР; в даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.13 ПДР; в даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 за умови дотримання максимально дозволеного обмеження швидкості руху на даній ділянці мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, навіть не вдаючись до екстрених прийомів керування; технічна можливість уникнення зіткнення для водія автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_3 у дотриманні ним вимог п. 12.9 б ПДР, для чого у нього не було перешкод технічного характеру; в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.9б ПДР, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з причин, викладених у дослідницькій частині; оцінити дії водія автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в частині дотримання ним вимог п. 12.3 ПДР в рамках даного дослідження не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині; в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 підстав вбачати невідповідність вимогам п. 16.13 ПДР, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, немає з мотивів, викладених у дослідницькій частині висновку; в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідність вимогам п. 2.3 б ПДР не вбачається, з підстав, викладених у дослідницькій частині.
 
Вищевказані докази у сукупності дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Судом встановлено, що зі схеми ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на території паркувального майданчику ТОВ «Епіцентр К» на вул. Дніпровська Набережна, 13-в в м. Києві, транспортні засоби рухалися в зустрічному напрямку один проти одного. Автомобіль «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював поворот ліворуч, а водій автомобіля «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_2 рухався прямо, відповідно до дорожньої розмітки.
 
Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.3б, 16.13 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 перед поворотом ліворуч не дав дорогу транспортному засобу Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, що спричинило зіткнення з автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 . 
 
Судом першої інстанції вмотивовано відхилено посилання ОСОБА_1 , що під час складання матеріалів ДТП було допущено ряд порушень, зокрема і в схемі ДТП, яка є неповною та не відображає всі дорожні знаки, які регулюють рух транспортних засобів на території паркувального майданчику, зазначивши, що вони повністю спростовуються даними схеми ДТП, яка складена без будь яких зауважень з боку водіїв.
 
Доводи апеляційної скарги, що всупереч вимог п.п. 12 п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на схемі місця ДТП графічно не зображені та не зафіксовані розташування дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху, відхиляються апеляційним судом як помилкові, оскільки в контексті вимог до водія надати дорогу іншому транспортному засобу, які ставляться п. 16.13 ПДР, відображення на схемі ДТП знаків, які встановлюють обмеження швидкості руху, не має правового значення. 
 
Доводи апеляційної скарги, що водій автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 рухався з перевищенням дозволеної швидкості, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі, а протокол у даній справі ААД № 855052 складено на ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не оскаржувались дії працівників поліції в зв`язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 .
 
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про можливе порушення водієм автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 правил дорожнього руху, перевищення дозволеної швидкості та його можливу винуватість у ДТП висновків суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 не спростовують.
Апеляційний суд наголошує, що дотримання водієм вимог п. 16.13 ПДР, яка полягає в обов`язку водія перед поворотом ліворуч дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, не ставиться в залежність від швидкості руху транспортних засобів, які мають пріоритет у русі. 
 
Апеляційний суд враховує, що згідно пояснень самого ОСОБА_1 , він завчасно побачив транспортний засіб Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 , але всупереч п. 2.3 б ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну та здійснив маневр повороту ліворуч, не надавши дорогу іншому транспортному засобу.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на висновок судового експерта № 021-24 за результатами проведення автотехнічного дослідження від 30 квітня 2024 року, який надавався ним до суду першої інстанції, в якому відповідність дій ОСОБА_1 вимогам п. 2.3 б та 16.13 ПДР встановлена експертом, виходячи саме зі швидкості руху водія автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , а не власне з дій водія ОСОБА_1 , з чим апеляційний суд погодитись не може з наведених вище підстав.
Апеляційний суд зазначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 252 КУпАП.
Клопотання про допит в судовому засіданні експерта ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції відхилене на підставі ст. 294 КУпАП, оскільки в суді першої інстанції дане клопотання не заявлялось.
 
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції неправильно визначено зону дії дорожніх знаків 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості 10 км/год.» та «Кінець зони обмеження максимальної швидкості», не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_1 в порушенні п. 16.13 та 2.3 б ПДР України, оскільки рухаючись на території паркувального майданчику та повертаючи ліворуч, він зобов`язаний був надати дорогу транспортному засобу, який рухався прямо, та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
З огляду на те, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування висновку суду про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційна скарга є безпідставною.
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.
 
Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 16.3, 2.3б ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
 п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 16.3, 2.3б ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Кашперська Т.Ц.