СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року                                   м. Харків                        Справа № 922/2494/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя  Попков Д.О.
за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,
від учасників справи:
від прокуратури: Кадацька Д.М.;
від Позивача – не з`явився;
від Відповідача – Шопен Н.В. – особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків   в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків на ухвалу   Господарського суду Харківської області від 15.08.2024 у справі №922/2494/24     

за позовом Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків   в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків
        
до Фізичної особи - підприємця Шопен Наталії Володимирівни, м. Харків

про стягнення 122453,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі _ Позивач) до Фізичної особи - підприємця Шопен Наталії   Володимирівни (далі - Відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 122453,87 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 користувалася земельною ділянкою за адресою: вул. Северина Потоцького, 11 у м. Харкові без реєстрації права власності або користування та не сплачувала плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2024р. задоволено заяву Відповідача в частині закриття провадження у справі, провадження по справі № 922/2494/24 за позовом Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, до ФОП Шопен Н.В., про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 122453,87 грн. – закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України через наявність  судового рішення у справі № 922/840/21, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Прокурор, не погодившись з висновками суду не погодившись із прийнятою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірну ухвалу через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не враховано, що постанову Східного апеляційного господарського суду у справі №922/840/21 ухвалено без  урахування витягу № НВ-9934328152023 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:03:016:0005 та оновленого розрахунку безпідставно збережених коштів, якими Прокурор обґрунтовує позовні вимоги в даній справі №922/2494/24, що суперечить приписам п.3  ч. 1 ст. 231 ГПК України та п. 2 ч.1 ст. 175 ГПК України.
Враховуючи вищевикладене Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала винесена при порушенні норм процесуального права (ст. 231, 236 ГПК України), внаслідок чого зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, є підставою для скасування вказаної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи призначено на 25.09.24. о 12:30.
Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважав ухвалу господарського суду законною та обґрунтованою, зокрема зазначив що позови, заявлені до Відповідача у даній справі та у справі № 922/840/21 є тотожними, як за підставами позову, фактичними обставинами справи, суб`єктним складом.
Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
У судовому засіданні 25.09.2024р. Прокурор підтримував доводи заявленої апеляційної скарги, ухвалу суду просив скасувати.
Відповідач заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Колегія суддів ухвалила про можливість розгляду справи у відсутності представників Позивача, оскільки вони не скористалися своїм правом, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, але були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15). 
Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України заявник не позбавлений права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.
Подібний висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 910/694/21, від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21 та від 28.06.2023 у справі № 910/1182/23.
Так у справі № 922/840/21 Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 у задоволенні позову Керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Фізичної особи - підприємця Шопен Наталії Володимирівни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:03:016:0005 в сумі 142560,92 грн, за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.12.2020" - відмовлено через за відсутність належних та допустимих доказів, підтверджуючих розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, який є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.
Разом з тим, у позовних вимогах в даній справі №922/2494/24 Прокурор вимагає стягнути безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування тією ж земельною ділянкою за період 2020року, що охоплюється в межах спірного період у попередній справі.
Ствердження на відмінність підстав позову через цього позову посиланням на новий витяг № НВ-9934328152023 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, не приймається судовою колегією до уваги, оскільки подання нового доказу не свідчить про зміну обставин, якими Прокурор обґрунтовує заново заявлені позовні вимоги.
Наведене узгоджується з правовими висновками, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та постановах Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19 і від 08.04.2021 у справі № 761/41071/19, від 28.04.2021 у справі № 908/522/20.
Отже, позов, поданий Прокурором у справі № 922/2494/24, про стягнення з Відповідача на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів та позов, розглянутий судом у справі № 922/840/21-  є тотожними.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу частини четвертої статті 75 ГПК України при розгляді цієї справи № 922/2494/24 наявні обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі № 922/840/21, що набрало законної сили, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлені обставини, які не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.
Судом першої інстанції вірно застосовано принцип юридичної визначеності, який є одним з основних елементів верховенства права та який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, № 924465/04 від 19 лютого 2009 року, Пономарьов проти України, № 3236/03, від 03 квітня 2008 року).
Вказаний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Враховуючи наявність рішення суду, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Подання Прокурором такого ж позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято Постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 у справі № 922/840/21  фактично свідчить про намагання нового перегляду справи та іншого її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 15.08.2024р. у справі № 922/2494/24 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків  в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків на ухвалу  Господарського суду Харківської області від 15.08.2024 у справі №922/2494/24    залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду господарського суду Харківської області від 15.08.2024 у справі №922/2494/24 залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Харківську обласну прокуратуру.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
           Повний текст постанови підписано  25.09.2024 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков