ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 401/4589/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року (суддя Волошина Н.Л.) 
у справі № 401/4589/23 
за позовом ОСОБА_1 
до старшого сержанта поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Кабдіна В`ячеслава Геннадійовича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ №352716 від 12.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20  400,00 грн.
Позовні вимоги безпідставністю застосування до позивача штрафу за те, що 12.12.2023 позивач перевозив пасажира, який під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, а також позивач керував транспортним засобом як особа, що була позбавлена відповідного права керування транспортним засобом строком на три роки відповідно до рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 у справі № 401/2909/23. Позивач зазначає, що така підстава для зупинення автомобіля  як перевезення пасажира не пристебнутого ременем безпеки не відповідає дійсності, суб`єктом владних повноважень жодних доказів, вказаних в оскаржуваній постанові обставин, надано не було та не зазначено і не відібрано пояснень у пасажира. У зв`язку з чим, у поліцейського були відсутні підстави для здійснення контролю за наявністю водійського посвідчення. Також позивач вказує, що постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023, якою позивач позбавлений права керування транспортними засобами, оскаржена в апеляційному порядку, набрала законної сили 05.02.2024, тобто вже після винесення оскаржуваної постанови від 12.12.2023. Отже, на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 не набула законної сили, тому були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 352716 від 12 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд  виходив з того, що відсутність належних доказів свідчить про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення вимог пп. «в» п. 2.3 ПДР, що у свою чергу, свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення визначеного ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП суд встановив, що постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яким на останнього накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, на момент вчинення позивачем правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не зупинила своєї дії, не зважаючи на її апеляційне оскарження. Суд дійшов висновку, що дії працівника поліції, на момент винесення оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП були об`єктивними та такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідач належним чином встановив обставини справи та наклав адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ №352716 від 12.12.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20  400,00 грн. та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в цій частині.
Позивач вказує, що оскільки відсутні жодні належні та допустимі доками про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, відповідно і зупинка транспортного засобу під керуванням позивача була незаконною і безпідставною, тому визнаючи протиправною та скасовуючи постанову про адміністративне  правопорушення в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно не визнав її протиправною і не скасував в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Позивач, посилаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17, зазначає, що саме суб`єкт владних повноважень порушив вимоги чинного законодавства під час зупинки транспортного засобу (незаконна, безпідставна зупинка), тому всі його подальші дії є протиправними, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії БАВ №352716 від 12.12.2023 є незаконною, підлягає скасуванню в повному обсязі.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до  ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України  в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині незадоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості саме в цій частині.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року  у справі № 401/2909/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. 
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 набрала законної сили 05.02.2024 відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду у справі № 401/2909/23.
12.12.2023 поліцейським ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БАВ № 352716, відповідно до якої, 12 грудня 2023 року о 10 годині 20 хвилин на автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 227 км. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , перевозив пасажира, який під час руху транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки, та встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на три роки відповідно до постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП, чим порушив пп. «в» п. 2.3, пп. «а» п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, в тому числі, через безпідставність зупинки інспектором його транспортного засобу та, як наслідок, безпідставність вимоги про пред`явлення документів, що посвідчують право керування транспортним засобом.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.
Відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ. 
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказував на відсутність правових підстав для зупинки інспектором його транспортного засобу та, як наслідок, безпідставність здійснення контролю за наявністю посвідчення водія.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи позивача про безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності через відсутність доказів наявності у відповідача в особі інспектора патрульної поліції підстав, визначених у статтях 32 та 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу позивача та вимоги про пред`явлення документів для перевірки, в тому числі, що інспектором було повідомлено позивачу про підставу зупинки та перевірки документів.
Наведені обставини на характер спірних правовідносин не впливають, оскільки не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху документи.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що Закон України «Про національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, після зупинки транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу.
Словосполучення «особа вчинила або має намір вчинити правопорушення», що міститься в п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» надає змогу поліцейському вимагати в особи пред`явлення нею документів незалежно від факту вчинення або ймовірного вчинення правопорушення.
По суті прийнятої відповідачем постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Згідно ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 317, ст.317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4  ст. 126 КУпАП  обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Як встановлено судом вище, старшим сержантом поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 12.12.2023 при перевірці документів встановлено та в оскаржуваній постанові зафіксовано факт позбавлення позивача права керування транспортним засобом в судовому порядку строком на три роки. 
За правилами ч.4 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Наявні в справі докази свідчать, що апеляційна скарга на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 подана до Кропивницького апеляційного суду поза межами встановленого строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення. Кропивницький апеляційний суд в постанові  05.02.2024 у справі № 401/2909/23,  дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню та апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
За встановлених у справі обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2  ст. 130 КУпАП, яким на останнього накладено штраф у розмірі 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на момент вчинення ним правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не зупинила своєї дії, не зважаючи на її апеляційне оскарження.
На час зупинки поліцейським транспортного засобу під керуванням позивача та розгляду справи діяли обмеження, встановлені постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року, відповідно до якої позивач мав статус особи позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки.
Відтак, дії працівника поліції, на момент винесення оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідали вимогам чинного законодавства. Приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №352716 від 12.12.2023, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України. 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та  обґрунтоване  рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року у справі № 401/4589/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.3 ст.272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко