ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/73/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року (суддя Рищенко А.Ю.) у справі №160/73/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

    в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову у повторному розгляді заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути справу про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 від 21.01.2022 з врахуванням правового висновку викладеному в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі № 160/7704/23 та подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з дня набрання законної сили рішення суду.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відмовляючи у розгляді заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 після визнання протиправним та скасування рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 10.02.2023 року №12154300018230 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив її права та законні інтереси. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення з позовом до суду права позивачки не були порушені, що свідчить про відсутність підстав для їх захисту в судовому порядку. З цього приводу суд зазначив те, що отримання дозволу на імміграцію передбачає виключно «активну» форму поведінки заявника - подання відповідної заяви до органу міграційної служби. У свою чергу, як зазначив суд, органи міграційної служби набувають певний обсяг прав та обов`язків лише у випадку звернення особи із відповідною заявою про надання дозволу на імміграцію, і чинне законодавство не містить норм, які встановлюють обов`язок органу міграційної служби щодо повторного розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію у випадку скасування рішення про 
відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Фактично позиція позивачки полягає в тому, що після скасування рішення міграційної служби в судовому порядку відсутнє будь-яке рішення з приводу раніш поданої позивачкою заяви про наданні дозволу на імміграцію в Україну, що створює правову невизначеність щодо прав іммігранта.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою республіки Білорусь, що підтверджується паспортом громадянина республіки Білорусь НОМЕР_1 , дата видачі 22.07.2016.
27.11.2019 між громадянкою республіки Білорусь ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_2 укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
27.10.2021 позивач отримала посвідку № НОМЕР_3 на тимчасове проживання на території України зі строком дії до 21.10.2022.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 21.01.2022 позивач зареєстрована з 02.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 .
21.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.
26.01.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 "Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень" по справі громадянина ОСОБА_1 , були надіслані відповідні запити до регіонального органу СБУ, робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Державної прикордонної служби України.
Згідно з відповідями відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП України в Дніпропетровській області, Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області заперечення про надання дозволу на імміграцію відсутні.
26.01.2022 Чечелівський відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області направив до УСБУ в Дніпропетровській області запит №1215-102/1215-22 щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні.
27.05.2022 Чечелівський відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області повторно направив до УСБУ в Дніпропетровській області запит №1215-249/1215-22 щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні.
15.12.2022 Чечелівський відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області направив до УСБУ в Дніпропетровській області заяву-анкету ОСОБА_1 №400040026.
10.02.2023 Головне управління Державної міграційної служби  України в Дніпропетровській області отримало лист УСБУ в Дніпропетровській області від 06.02.2023 №55/2-1114вах.нт, в якому зазначено, що Управління СБ України у Дніпропетровській області відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Службу безпеки України" отримало інформацію, яка свідчить, що подальше документування громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволом на імміграцію недоцільно, на підставі ст. 10. п.6 Закону України "Про імміграцію".
10.02.2023 Чечелівський відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області склав висновок, затверджений т.в.о.начальника Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину республіки білорусь ОСОБА_1 .
В пункті 1 висновку зазначено про прийняття рішення відносно громадянки республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію".
10.02.2023 Чечелівський відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області прийняв рішення №12154300018230 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 6 ч.1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію".
10.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області згідно з яким просила визнати протиправним та скасувати рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 10.02.2023 року №12154300018230 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржила його в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №160/7704/23 скасовано та прийняти нову постанову якою позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 10.02.2023 року №12154300018230 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Представником позивача направлено до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області адвокатський запит від 15.12.2023 №151223/аз-1, в якому останній просив: 1. Повідомити про здійснені заходи щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну після винесення Третім апеляційним адміністративним судом постанови від 28.11.2023 по справі № №160/7704/23 2. У випадку прийняття нового рішення надати належним чином завірену копію відповідного рішення. 3. У випадку повторної відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну детально повідомити причини, які стали підставою для прийняття такого рішення. 4. У випадку відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну надати копії документів, які стали підставою для прийняття такого рішення. 5. Відповідь на адвокатський запит та копії запитуваних документів надіслати на електрону адресу darchuk.dv@gmail.com.
Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надало відповідь на адвокатський запит представника позивача за вих. № 1201.3.4-23752/12.3-23 від 22.12.2023, яким повідомлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року по справі № 160/7704/23 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №160/7704/23 - скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 10.02.2023 року №12154300018230 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 . 
У позовних вимогах не було зазначено зобов`язання ГУ ДМС у Дніпропетровській області повторно розглянути справу про надання дозволу на імміграцію в Україну або надати дозвіл на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_1 . Також повідомляємо, що на ОСОБА_1 не розповсюджуються вимоги статті 14 Закону України " Про імміграцію" від 07.06.2001.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивачка звернулася з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, з огляду на положення Закону України «Про імміграцію», Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983, суд першої інстанції правильно виходив з того, що отримання дозволу на імміграцію передбачає подання іммігрантом відповідної заяви. Таке звернення обумовлює виникнення в органу міграційної служби певних обов`язків щодо розгляду такої заяви у визначених законодавством процедурах, наслідком чого є прийняття відповідного рішення (рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу).
В той же час, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що позивачка зверталася з відповідною заявою про надання дозволу на імміграцію. Вказана заява хоча і була розглянута органом міграційної служби і за наслідками такого розгляду було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, але вказане рішення було визнано неправомірним та скасовано в судовому порядку.
Таким чином, враховуючи скасування рішення органу міграційної служби, на теперішній час стосовно поданої заяви позивачки не існує жодного рішення міграційної служби, що свідчить про те, що заява позивачки на теперішній час органом міграційної служби по суті не розглянута.
Вказані обставини безумовно свідчать про порушення прав та законних інтересів позивачки, яка, у встановлений законодавством спосіб, виявила бажання іммігрувати в Україну.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення позову, зокрема, зазначив, що чинне законодавство не містить норм, які встановлюють обов`язок органу міграційної служби щодо повторного розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію у випадку скасування рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
З приводу таких висновків суду першої інстанції слід зазначити те, що чинне законодавство не містить і норм, які б зобов`язували іноземця повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну у випадку скасування рішення органу міграційної служби, яким таке питання (надання дозволу на імміграцію) вже було вирішено.
Сам факт відсутності жодного із рішень органу міграційної служби, передбачених Порядком №1983, стосовно поданої заяви про надання дозволу на імміграцію, свідчить про те, що така заява залишається не вирішеною і вказує на обов`язок органу міграційної служби розглянути таку заяву та прийняти з цього приводу одне із рішень: або надати дозвіл на імміграцію або відмовити в цьому.
З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованості заявленого позову через недоведеність порушення прав позивачки у спірних відносинах.
Визначаючи спосіб захисту права, суд апеляційної інстанції виходить з такого. Так, у позові позивачка просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову у повторному розгляді заяви про надання дозволу на імміграцію в України, але такого рішення відповідачем не приймалося. В той же час, встановлені обставини справи свідчать про дії відповідача, які фактично полягають у відмові у розгляді заяви позивачки на імміграцію, про що свідчить його лист за вих. № 1201.3.4-23752/12.3-23 від 22.12.2023. З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту права є визнання протиправним дій відповідача, які полягають у відмові в розгляді заяви позивачки про надання дозволу на імміграцію в Україну та зобов`язання відповідача розглянути таку заяву позивачки від 21.01.2022. 
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі №160/73/24 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові в розгляді заяви ОСОБА_1 від 21.01.2022 про надання дозволу на імміграцію в Україну - визнати неправомірними.
Зобов`язати Державну міграційну службу України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2022 про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Вступну та резолютивну частини проголошено 17.09.2024
Повне судове рішення складено 18.09.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк