ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" липня 2024 р.                               Справа№ 910/18728/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Палія В.В.
суддів:            Сибіги О.М. 
          Кравчука Г.А. 
 
при секретарі: Бенчук О.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 17.07.2024.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича 
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 
у справі №910/18728/23 ( суддя Андреїшина І.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП»
до Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича
про стягнення 775 099,01 грн,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог 

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» (далі - позичкодавець, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 13/12-19 від 13.12.2019 у розмірі 775 099,01 грн, з яких: 600 000,00 грн основного боргу, 113 288,46 грн інфляційних втрат, 38 171,21 грн трьох процентів річних та 23 639,34 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №13/13-19 від 13.12.2019 про надання поворотної фінансової допомоги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» основний борг у розмірі 600 000 грн, 3% річних у розмірі 38 171, 21 грн, пеню у розмірі 23 639,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 113 288 грн 46 коп. та судовий збір у розмірі 11 626, 49 грн.
Примаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у відповідача юридичного обов`язку повернути не пізніше 10.01.2020 отримані від позивача грошові кошти фінансової допомоги у розмірі 600 000,00 грн. Крім того, судом встановлено факт невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання у встановлений договором строк, а відтак судом першої інстанції задоволено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 38 171, 21 грн, інфляційних втрат у розмірі 113 288, 46 грн та пені у розмірі 23 639, 34 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Сергєєв Ігор Валерійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що доданий до позовної заяви договір не укладався між позивачем та відповідачем. Окрім того, даний договір не може буити належним доказом, оскільки не містить підписів від імені позивача та відповідача на сторінках договору та не містить відомостей про можливе прошиття нитками та посвідчення сторонами своїми підписами місця такого прошиття.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/18728/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Палій В.В. - головуючий суддя; судді - Вовк І.В., Сибіга О.М.
В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/18728/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою суду від 18.03.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.
На адресу суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою суду від 26.03.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 залишено без руху.
Ухвалою суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 та призначено до розгляду на 22.05.2024.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Вовка І.В. на лікарняному.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/18728/23 для сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Палій В.В., судді Сибіга О.М., Кравчук Г.А. 
Ухвалою суду від 22.05.2024 апеляційну скаргу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду на 19.06.2024.
Від представника Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича, через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.
Ухвалою суду від 17.06.2024 заяву Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
На адресу суду 19.06.2024 через підсистему Електронний суд від Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 19.06.2024 розгляд справи відкладено на 17.07.2024.

Позиції учасників справи

03.05.2024 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 17.07.2024 не з`явився, водночас від представника відповідча надійшло клопотання про відкладення розгляду спарви.
Клопотання відповідача обґрунтоване тим, що представник Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича не може бути присутнім під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
Розглянувши клопотання про відкладення, колегія суддів дійшла до висновку про його відхилення з огляду на наступне.
Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.
В матеріалах справи наявні відомості про належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів зазначає, що в клопотанні про відкладення не зазначено обставин, з яких судом апеляційної інстанції неможливо розглянути апеляційну скаргу без участі відповідача. Явка учасників справи у судове засідання також не визнавалась судом апеляційної інстанції обов`язковою.
Крім того, відповідно до приписів ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З цих підстав, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення поданого відповідачем клопотання про відкладення та можливість розгляду апеляційної скарги у даній справі 17.07.2024 за відсутності представника відповідача.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, відповідачем заявлено клопотання про витребування у позивача оригіналу договору.
Крім того, 19.06.2024 до суду через підсистему Електронний суд надійшло клопотання відповідача про призначення у справі судової технічної експертизи документа, яке обґрунтоване тим, що, на переконання заявника, договір не є укладеним, адже копія договору на сторінках з істотними умовами не містить підписів сторін. Відповідач вказував на необхідність з`ясування питання щодо заміни в договорі сторінок, тож просив витребувати у позивача оригінал договору; призначити технічну експертизу документа щодо заміни в ньому одних сторінок на інші; провести почеркознавчу експертизу.
В обґрунтування неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції заявник посилався на необізнаність про її розгляд судом першої інстанції, оскільки стверджував, що жодні процесуальні документи на адресу відповідача не надходили.
Колегія суддів не може погодитись з підставами необізнаності відповідача про розгляд даної справи, оскільки ухвала про відкриття провадження надсилались на юридичну адресу скаржника.
Окрім того, 16.02.2024 відповідачем подано клопотання про надання доступу до електронної справи №910/18728/23, а отже заявник був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції та ним не доведено неможливості подання такого клопотання суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тож клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу договору задоволенню не підлгяє.
Крім того, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 15.04.2024 встановлео строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.
Як вбачається з довідки про доставку електроного документу, представником відповідача ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 15.04.2024 отримано 17.04.2024 в його електронному кабінеті.
Проте, з клопотанням про призначення судової експертизи, представник відповідача звернувся лише 19.06.2024. Клопотання про поновлення строку на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи заявником не надано. У зв`язку з чим, колегія суддів залишає подане клопотання про призначення судової експертизи без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» та Фізичною особою - підприємцем Сергєєвим Ігорем Валерійовичем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №13/12-19 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого позичкодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 договору поворотна фінансова допомога надається повністю в національній валюті України в розмірі 600 000,00 грн без ПДВ. Поворотна фінансова допомога в розмірі 600 000,00 грн без ПДВ надається позичкодавцем не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати підписання даного договору.
Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Поворотна фінансова допомога надається з дати підписання даного договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з особового або іншого рахунка позичкодавця.
Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше 10.01.2020.
Повернення грошових коштів здійснюється шляхом перерахування позичальником грошових коштів на поточний рахунок позичкодавця згідно реквізитів, зазначених у розділі 9 цього договору.
У пункті 8.1 договору сторони визначили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 10.01.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
На виконання умов договору позивач 13.12.2019 переказав на рахунок ФОП Сергеева І.В. кошти поворотну фінансову допомогу в розмірі 600 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 13.12.2019 № 1424495065.
Як стверджує позивач, ним належним чином виконано умови договору, однак відповідачем не повернуто кошти у встановлений договором строк.
Таким чином, позивач зазначає, що починаючи з 11.01.2020 почалося прострочення відповідача з повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 600 000,00 грн, яке триває дотепер.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача на користь останнього 600 000,00 грн основного боргу, 113 288,46 грн інфляційних втрат, 38 171,21 грн трьох процентів річних та 23 639,34 грн пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до п. 14.1.257 Податкового кодексу України   поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1 і 2 ст. 193 Господарського кодексу України   встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
За приписами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача поворотної фінансової допомоги (відповідно до призначення платежу наявного в матеріалах справи платіжного доручення №1424495065 від 13.12.2019, що додане до позовної заяви) на загальну суму 600 000, 00 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Розкриваючи зміст засад свободи договору у статях 6 і 627 Цивільного кодексу України, положення вказаних статей визначають, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів і погодженні умов договору.
Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачена презумпція правомірності правочину, де зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до п. 3.1. договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше 10.01.2020.
Повернення грошових коштів здійснюється шляхом перерахування позичальником грошових коштів на поточний рахунок позичкодавця згідно реквізитів зазначених в розділі 9 цього договору (п. 3.2. договору).
Отже, відповідач мав повернути позивачу отримані грошові кошти за договором до 10.01.2020.
Доказів оплати зазначеної заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів відповідача відносно того, що строк повернення коштів не погоджувався та не настав, оскільки доказів, які б підтверджували погодження сторонам іншого строку виконання зобов`язання останнім, в порядку передбаченому ГПК України, суду не надано.
Також суд відхиляє доводи відповідача відносно того, що договір в редакції, поданій позивачем не укладався і не може бути доказом укладання його між сторонами, так як текст договору не містить підписів сторін на сторінках договору а також не містить відомостей про можливе прошиття договору нитками та засвідчення його підписами сторін та строк повернення грошових коштів ще не настав, з огляду на таке.
Частинами 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Положеннями ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Отже, правочин, що вчиняється юридичною особою, має бути підписаний від її імені уповноваженою на те особою, а також відповідати волі та волевиявленню такої юридичної особи, яка реалізується через представника, що вчиняє такий правочин.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 та 2 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.
Загальноприйнятою є практика, що моментом отримання відповіді у разі укладення договору у формі єдиного документа є момент його підписання, якщо інше не встановлене самим договором чи законом або не випливає із практики ділових відносин між сторонами (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 922/3783/20).
Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України   та   ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вольова дія, правочин є поєднанням волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети (постанова Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-118цс13).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17 (провадження №61-18730св20) зазначено, що «з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності».
У силу різних причин не виключені в цивільному обороті ситуації, за яких примірники одного й того ж договору матимуть відмінні (не ідентичні) редакції.
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.
За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування, зокрема: парафування (підписання кожної із сторінок договору) з метою забезпечення ідентичності примірників договору; визначення того, який із примірників договору має пріоритет при різних редакціях примірників договору. У разі наявності таких правил в договорі, то саме за їх допомогою має вирішуватися «конкуренція» примірників договору стосовно тих чи інших умов. У випадку, коли сторони не урегулювали в договорі парафування (підписання кожної із сторінок договору) та визначення того, який із примірників договору має пріоритет при різних редакціях примірників договору, то найбільш розумним та прийнятним є висновок, що сторони не домовилися щодо тих умов, які відрізняються і в цьому разі відносини сторін мають регулюватися нормами актів цивільного законодавства (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20).
Так, чинне законодавство України а також договір, укладений між сторонами не містять вимоги щодо засвідчення кожної сторінки такого договору та/або його прошиття з засвідченням підписами сторін.
Поряд з цим, судом встановлено, що на 3-му аркуші договору №13/12-19 про надання поворотної фінансової допомоги від 13.12.2019 з боку відповідача стоїть підпис Сергєєва І.В. Інші 2 аркуші договору підписів та печаток сторін не мають.
Одночасно, враховуючи, що господарський договір викладається у формі єдиного документа та на підтвердження своїх доводів відповідач зазначав, що договір у редакції наданій позивачем - не укладався, проте доказів укладення інших договорів у порядку, передбаченому ГПК України не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 600 000, 00 грн та неповернення її останнім усупереч умов укладеного між сторонами договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 23 639,34 грн пені, нарахованої за період 11.01.2020 по 11.03.2020, 38 171,21 грн 3 % річних, нарахованих за період 11.01.2020 по 23.02.2022, та 113 288,46 грн інфляційних втрат за період з січня 2020 року по лютий 2022.
Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України   боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є обґрунтованим та арифметично вірним.
Відповідачем доводів позивача не спростувано, контррозрахунок заявлених сум не надано.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не встановив (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва 16.02.2024 у справі №910/18728/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/18728/23 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Сергєєва Ігоря Валерійовича.
4. Матеріали справи №910/18728/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови скалденео 23.07.2024. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Палій 

Судді                                                                                О.М. Сибіга

                                                                                Г.А. Кравчук