ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/495/24 Справа № 708/372/24 Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Івахненко О. Г.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року                                                                                       м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №708/372/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Чигиринського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Голубчика І.В., –

в с т а н о в и л а:

Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 липня 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605, 60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 березня 2024 року о 10 год. 23 хв. на а/д Р10 Канів-Чигирин-Кременчук в межах с. Худоліївка Черкаського району Черкаської області ОСОБА_1 , повторно протягом року після вчинення адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), при цьому від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР України, враховуючи постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.11.2023, якою він притягнутий до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, чим вчинив адміністративне правопорушння за ч.2 ст.130 КУпАП
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її висновки такими, що не відповідають обставинам справи, а постанову суду - прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, представник ОСОБА_1 – адвокат Голубчик І.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.07.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справ на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції розглянув справу як без його участі, так і без участі ОСОБА_1 , що є порушенням вимог ч.1 ст.268 КУпАП.
Зазначив, що із матеріалів справи та відеозаписів поліцейських вбачається, що працівники поліції встановили неіснуючий факт на предмет алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на підставі інформації, що він притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і позбавлений права керувати транспортними засобами строком на один рік, що протирічить вимогам Інструкції та Порядку проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в п. 22 розділу III якої зазначено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Тобто дії працівників поліції були незаконними з ознаками перевищення своїх службових обов`язків та повноважень, а їх внутрішнє переконання про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є нічим іншим, як безпідставним припущенням, не юридично встановленим фактом, чого не було враховано судом першої інстанції.
Апелянт вказує, що в даній ситуації відсутня подія зупинки транспортного засобу, як і сама підстава його зупинки, під керуванням ОСОБА_1 , і якщо транспортний засіб зупинений працівниками поліції за відсутності підстав, передбачених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», то такі дії працівників поліції є незаконними, як наслідок є незаконні та протиправні дії та складені ними юридичні документи. 
Вважає, що досліджені та проаналізовані матеріали даної адміністративної справи в повному обсязі й кожен окремо є неналежними і недопустимими доказами у відповідності до вимог КУпАП, а тому не підтверджують вину, склад і факт наявності події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Голубчик І.В. пояснив, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, однак ним не керував, оскільки в автомобіля було пошкоджено колесо і він чекав колегу, щоб його замінити. Він не зміг чітко пояснити обставини працівникам поліції, оскільки після отриманої травми - контузії у нього порушилося мовлення, він не міг чітко вимовляти слова. При цьому, апелянт зазначив, що відносно ОСОБА_1 19.03.2024 працівниками поліції була винесена постанова про вчинення ним адміністративних правопорушень, зокрема, за ч.1 ст.126 КУпАП та ін., та постановлено стягнути з нього штраф 20400 грн., який був утриманий з його заробітку і цю постанову він не оскаржував, так як пропустив строк, але з нею був не згідний.
Заслухавши представника ОСОБА_1 – адвоката Голубчика І.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за : керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.2 ст.130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.11.2023 (справа №711/7390/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.6-8).
Як встановлено судом, згідно даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньго руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 328565 від 19.03.2024 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. за керування автомобілем щодо якого встановлені митні обмеження та не маючи полісу обов`язкового стахування транспортного засобу та порушення вимог ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, що свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під час його зупинки працівниками поліції.
Разом з тим, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 310948 від 19.03.2024 року про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, при цьому від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адмінвідповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на місці зупинки транспортного засобу, направленням водія на огляд до медичного закладу та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Свідки під час проведення огляду не залучалися, оскільки працівниками поліції здійснювалася його відеофіксація, що передбачено та відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги та прийняття законного рішення, судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 19.03.2024 за участю ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що автомобіль RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції через технічну несправність автомобіля – коліс, про що останньому було повідомлено. У спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме ; на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер, або в медичному закладі, на що останній відмовився, про що власноручно зазначив у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.3). ОСОБА_1 поліцейськими було роз`яснено наслідки такої відмови і його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також йому повідомили, що відповідно до ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» ведеться відеофіксація на бодікамери працівників поліції, ними було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, пояснення надати відмовився.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 . Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
Як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, не здобуто під час судового розгляду будь-яких доказів, які б спростовували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляянта про те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права та її висновки не відповідають обставинам справи, є неспроможними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційній інстанції.
Твердження апелянта про те, що в даній ситуації була відсутня подія зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутні підстави зупинки, передбачені ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», є надуманими, оскільки факт зупинки транспортного засобу RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , зафіксований на відеозаписі події від 19.03.2024, як за допомогою відеореєтратора, що знаходився в службовому автомобілі працівників поліції, так і на бодікамери, що містяться на форменному одязі поліцейських. 
Згідно ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, в даному випадку транспортний засіб RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з його технічною несправністю, що підтверджується відеозаписом події.
Апеляційні доводи про неналежність та невідповідність доказів, є необгрунтованими та безпідставними, так як спростовуються доказами, які були досліджені як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції, і їм була надана відповідна оцінка.
Твердження апелянта про незаконність дій працівників поліції та наявність в їх діях ознак перевищення службових обов`язків та повноважень, є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався з скаргою на дії працівників поліції до відповідних органів, про що підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції і його представник – адвокат Голубчик І.В. 
Щодо доводів апелянта адвоката Голубчика І.В. про порушення судом першої інстанції права на захит ОСОБА_1 , так як справа була розглянута без їх участі, хочу зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, вона неодноразово призначалася до судового розгляду, а саме на 24.04.2024, 07.05.2024, 21.05.2024, 29.05.2024, 15.07.2024, 23.07.2024 та 29.07.2024, проте ні ОСОБА_1 , ні апелянт - адвокат Голубчик І.В. до суду першої інстанції не з`являлися, ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання і апеляційної інстанції. 
Апеляційним судом поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду його представник - адвокат Голубчик І.В. приймав участь в судовому засіданні, давав пояснення, апеляційним судом було проведено дослідження доказів, тому постанова районного суду з тих підстав, що ОСОБА_1 та його адвокат Голубчик І.В. не брали участі в розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки їх відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого рішення по суті щодо ОСОБА_1 , яке є законним та обгрунтованим і не підлягає скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Позиція апелянта щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Чигиринсього районного суду Черкаської області від 29.07.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому її слід залишити без змін.

       Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Голубчика І.В. - залишити без задоволення.
Постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 23 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка